Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 27 Доповідач Трояновська Г. С.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого - судді Трояновської Г.С.

суддів: Миніч Т.І., Павицької Т.М.

з участю секретаря Ковальської Я.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа - Публічне акціонерне товариство Укрсоцбанк про стягнення частки сплачених грошових коштів по кредитному договору

за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду з названим позовом. Вимоги обгрунтовував тим, що перебував у шлюбі з відповідачем. 07.08.2007 року між ним та АКБ „Укрсоцбанк, правонаступником якого є ПАТ „Укрсоцбанк, було укладено кредитний договір № 282/22-38, за умовами якого він отримав кредитні кошти в розмірі 85 000,00 дол. США, що фактично відповідає сумі, сплаченій за придбання квартири АДРЕСА_1. 07.08.2007 року він отримав другий кредит в сумі 85 000,00 дол. США зі строком погашення кредиту до 06.08.2022 року, коштами якого погашено кредит, взятий 02.07.2007 року. На забезпечення виконання зазначеного кредитного договору між ним та банком укладено іпотечний договір, за яким він передав в іпотеку спірну квартиру.

Рішеннями судів вказану квартиру визнано спільним майном подружжя та визнано за кожним із них право власності на 1/2 частину квартири.

Також рішеннями судів стягнуто з ОСОБА_2 на його користь 1/2 частину сплачених ним коштів за період з 29.07.2008 року по 28.09.2012 року у сумі 236 474,98 грн. по кредитному договору № 282/22-38 від 07.08.2007 року, укладеному між ним та АКБ „Укрсоцбанк, а також за період 01.10.2012 року по 28.07.2014 року - у сумі 111 054,50 грн. по вказаному кредитному договору.

У звязку із тим, що він продовжує сплачувати заборгованість за вказаним кредитним договором, а ОСОБА_2 відмовляється від розподілу кредитних зобовязань в добровільному порядку, просив стягнути із відповідача 1/2 частину коштів, сплачених ним за період з 01.08.2014 року по 05.06.2015 року у сумі 273 924,90 грн. по кредитному договору №282/22-38 від 07.08.2007 року, укладеному між ним та АКБ (ПАТ) „Укрсоцбанк.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 кошти в розмірі 1/2 частини від сплачених ОСОБА_1 в рахунок зобовязання за кредитним договором №282/22-38 від 07.08.2007 року, укладеним із АКБ „Укрсоцбанк, за період із 01.08.2014 року по 05.06.2015 року в сумі 273 924,90 грн. Вирішено питання судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Вважає, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази, які б достовірно підтверджували факт сплати ОСОБА_1 коштів на рахунок АКБ „Укрсоцбанк. Зазначає, що надана суду довідка банку не містить всіх необхідних реквізитів та не може бути допустимим доказом внесення ним коштів, а є лише похідною від первинних документів та регістрів бухгалтерського обліку, що залишилося поза увагою суду.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах, визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 07.08.2007 року між ОСОБА_1 та АКБ „Укрсоцбанк, правонаступником якого є ПАТ „Укрсоцбанк, було укладено кредитний договір №282/22-38 за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 85 000, 00 дол. США, що фактично відповідає сплаченій сумі за придбану 04.07.2007 року квартиру АДРЕСА_1 /а.с.6-10/.

Крім того, ОСОБА_1 07.08.2007 року отримано другий кредит в сумі 85 000,00 дол. США зі строком погашення до 06.08.2022 року, коштами якого погашено кредит, взятий 02.07.2007 року /а.с.15/.

На забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором від 07.08.2007 року між ОСОБА_1 та банком укладено іпотечний договір, за яким в іпотеку передано спірну квартиру АДРЕСА_1.

Матеріалами справи підтверджено, що рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 22.10.2010 року, яке набрало законної сили, визнано, що між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 і ОСОБА_4 04.07.2007 року було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, вказану квартиру визнано спільним майном подружжя ОСОБА_1 і ОСОБА_2, за ОСОБА_2 визнано право власності на 1/2 частини квартири /а.с.12-13/.

Рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 06.11.2012 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину сплачених ним коштів за період з 29.07.2008 року по 28.09.2012 року у сумі 236 474,98 грн. по кредитному договору № 282/22-38 від 07.08.2007 року, укладеному між ним та АКБ „Укрсоцбанк /а.с.20-22/.

Богунським районним судом м. Житомира від 07.10.2014 року було ухвалено аналогічне рішення, яким було стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 частину сплачених коштів за період 01.10.2012 року по 28.07.2014 року у сумі 111 054,50 грн. по вказаному кредитному договору /а.с.31-32/.

Судові рішення набрали законної сили.

Відповідно до ч.3 ст.61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

На підставі ч. 3 ст. 61, ч.4 ст.65 СК України, розяснень, які містяться у п.п.23,24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року №11 „Про судову практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя, суди дійшли висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, сплачених останнім після розірвання шлюбу.

З огляду на наведене, у результаті отримання в кредит грошових коштів, що були використані на придбання спірної квартири, боргові зобовязання перед позикодавцем несуть як чоловік, так і дружина, а не тільки той із подружжя, хто уклав кредитний договір.

Зобовязання повинно виконуватись належним чином відповідно до умов договору/ст.526 ЦК України/.

Таким чином зобовязання за кредитним договором №282/22-38 від 07.08.2007 року, укладеним між ОСОБА_1 та АКБ „Укрсоцбанк, за умовами якого ОСОБА_1 отримав кредитні кошти в сумі 85 000, 00 дол. США, повинні порівну розподілятись між сторонами, оскільки зазначені кошти були використані в інтересах сімї на придбану ним 04.07.2007 року квартиру АДРЕСА_1.

Як уже зазначено останнім рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 07.10.2014 року стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частину сплачених ним коштів за період 01.10.2012 року по 28.07.2014 року у сумі 111 054,50 грн.

З довідки, виданої начальником Корольовського відділення ПАТ „Укрсоцбанк №10.1-186/96-10574 від 16.06.2015 року вбачається, що ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №282/22-38 від 07.08.2007 року за період із 01.08.2014 року по 05.06.2015 року було сплачено кошти в розмірі 23 108,55 дол. США, що еквівалентно 466 288,11 грн. та сплачено відсотки за кредитом у розмірі 4 705,12 дол. США, що еквівалентно 81 561,69 грн., а всього 23 813,67 дол. США, що еквівалентно 547 849,80 грн. /а.с. 11/.

Враховуючи наведене, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку щодо стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 1/2 частини грошових коштів, сплачених ним за період із 01.08.2014 року по 05.06.2015 року в сумі 273 924,90 грн.

Посилання в апеляційній скарзі на те, що єдиним документом, що підтверджує факт надходження грошей на рахунок і списання коштів з рахунка на оплату розрахунково-касових послуг є виписка банку, а не довідка, колегія суддів вважає необгрунтованими, оскільки довідка Корольовського відділення ПАТ „Укрсоцбанк №10.1-186/96-10574 від 16.06.2015 року про сплату ОСОБА_1 кредиту згідно договору №282/22-38 від 07.08.2007 відображає дату платежу, суму сплаченого боргу за кредитом /помісячну/ в доларах США і в гривневому еквіваленті і так само сплачену суму відсотків за кредитом /а.с.11/. Довідка містить відповідні реквізити, печатку та підпис керівника і її законність сумнівів не викликає.

Водночас, відповідач відповідно до положень ч.3 ст.10, ч.1ст.60 ЦПК України не позбавлена була права надати відповідні докази на спростування доказів позивача. Проте ОСОБА_2 будь-яких доказів не надала, як і не вказала перешкод для їх витребування, та не заявляла відповідних клопотань перед судом.

За таких обставин колегія суддів вважає, що при розгляді справи судом першої інстанції дотримані вимоги матеріального та процесуального права, всебічно, повно й обєктивно зясовані обставини справи та надана їм належна оцінка. Висновок суду відповідає встановленим фактичним обставинам справи, а наведені доводи в апеляційній скарзі висновків суду не спростовують.

Підстави для скасування судового рішення та ухвалення нового відсутні.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Судді