Справа № 308/5519/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 червня 2016 року м. Ужгород

Суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області Дергачова Н.В., розглянувши матеріали позовної заяви Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до першого відповідача ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Служба у справах дітей Закарпатської ОДА, про виселення,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач - Публічне акціонерне товариства комерційний банк «Приват Банк» звернувся до Ужгородського міськрайонного суду із позовною заявою до першого відповідача ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Служба у справах дітей Закарпатської ОДА, про виселення.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.05.2016 року позовна заява Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до першого відповідача ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Служба у справах дітей Закарпатської ОДА, про виселення, була залишена без руху у звязку з порушенням вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, з зазначенням недоліків, які позивачу слід усунути, для цього був встановлений термін та роз'яснені наслідки невиконання ухвали судді.

Представником позивача 13.06.2016 року на адресу суду була надіслана заява на виконання ухвали суду про залишення позовної заяви без руху від 31.05.2016 року, у якій ним зазначено, що позивач не вбачає потреби за кожного відповідача як це зазначено у заяві про залишення без руху від 31.05.2016 року, так як позов подався на вже прийняте рішення суду про стягнення та виселення.

Проте, як зазначено у п. 43 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» при розгляді позову іпотекодержателя про виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення в разі задоволення вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки суд має враховувати таке.

Згідно з частиною четвертою статті 9, статті 109 Житлового кодексу України, статей 39 - 40 Закону України "Про іпотеку" виселення мешканців із житлового будинку чи житлового приміщення, яке є предметом іпотеки, проводиться в порядку, встановленому законом. При цьому суд за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.

При цьому примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду тільки за певних умов: якщо мешканці добровільно не звільнили житловий будинок чи житлове приміщення, на яке звернуто стягнення як на предмет іпотеки, протягом одного місяця з дня отримання письмової вимоги іпотекодержателя або нового власника або в інший погоджений сторонами строк.

З наведеного вбачається, що позовна вимога про виселення є самостійною позовною вимогою, безпосередньо стосується кожного окремо відповідача, відтак суд вважає що підлягає оплаті судовим збором позовна вимога відносно кожного відповідача окремо.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України, якщо позивач у встановлений термін в ухвалі про залишення позовної заяви без руху не усунув недоліки, позовна заява вважається не поданою та повертається позивачеві.

У зв'язку з наведеним, повернення заяви відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України не є порушенням права на справедливий судовий захист та не може вважатися обмеженням права доступу до суду, так як після усунення вказаних недоліків заявник має право повторно звернутися до суду з вказаним позовом.

На підставі наведеного, керуючись ч. 3 ст. 121, ст.ст. 208-210, 293 ЦПК України,-

У Х В А Л И В:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до першого відповідача ОСОБА_1, другого відповідача ОСОБА_2 та третього відповідача ОСОБА_2, треті особи, які не заявляють самостійних вимог ОСОБА_3, Служба у справах дітей Закарпатської ОДА, про виселення - вважати неподаною та повернути позивачу.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4