У Х В А Л А

22 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,

Лященко Н.П.,

Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат,

в с т а н о в и л а:

Рішенням Московського районного суду міста Харкова від 3 квітня 2015 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_5

Рішенням Апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року рішення Московського районного суду міста Харкова від 3 квітня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 вартість проведених ремонтних робіт у розмірі 85 тис. 946 грн 96 коп., у задоволенні позову в іншій частині відмовлено, вирішено питання про розподіл судових витрат.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення Апеляційного суду Харківської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

У грудні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, посилаючись на невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, а саме частини четвертої статті 390 ЦК України.

На обґрунтування заяви ОСОБА_4 надала постанову Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року (справа № 6-389цс16).

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Відхиляючи касаційну скаргу ОСОБА_4, суд касаційної інстанції погодився з рішенням суду апеляційної інстанції про часткове задоволення позову ОСОБА_5 й стягнення з ОСОБА_4 на її користь вартість проведених ремонтних робіт. При цьому суд виходив з того, що оскільки позивачка є добросовісним набувачем квартири і нею доведено проведення ремонтно-будівельних робіт у зазначеній квартирі під час володіння нею, а саме поліпшення спірної квартири, які неможливо відокремити, тому вартість цього поліпшення підлягає стягненню на її користь з відповідачки.

У постанові Верховного Суду України від 7 вересня 2016 року (справа № 6-389цс16) викладено правовий висновок в якому зазначено, що застосування частини третьої статті 390 ЦК України та частини четвертої цієї статті суттєво різниться залежно від визначення підстав та сум, які підлягають відшкодуванню. Зокрема на підставі частини третьої підлягають відшкодуванню фактичні витрати, здійснені добросовісним або недобросовісним набувачем, які необхідно було зробити задля збереження майна або на його утримання з часу, коли власнику належало право зокрема на повернення майна. За частиною четвертою цієї статті добросовісному набувачу або володільцю належить право отримати відокремлювані поліпшення майна або право на відшкодування невідокремлюваних поліпшень пропорційно збільшенню вартості майна унаслідок цих поліпшень. Тому, визначаючи суму відшкодування, яка підлягає стягненню з добросовісного володільця на користь власника майна, суд має виходити з суми, на яку збільшилась вартість будинку, або часу, з якого майно підлягало поверненню та вартості необхідних витрат на його утримання та збереження, які вимушений здійснити добросовісний володілець починаючи з цього часу.

Порівняння змісту наданої постанови Верховного Суду України зі змістом ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року, про перегляд якої подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що зазначена ухвала суду касаційної інстанції не відповідає викладеним у вказаній постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування витрат за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 травня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук