Справа № 456/2649/16-ц
Провадження № 2/456/1633/2016
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

19 грудня 2016 року

Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Бораковського В. М. ,

за участю секретаря Проців І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користуванням жилим приміщенням,

встановив:

в обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що вона є співвласницею квартири АДРЕСА_1. Другим співвласником цієї квартири є її син ОСОБА_3, який знятий з реєстрації і в цій квартирі не проживає. В кінці січня 2016 року до неї звернулась донька знайомої, ОСОБА_4, з проханням зареєструвати її в квартирі. Пояснила, що вона змінює прізвище ОСОБА_4 на своє дівоче ОСОБА_2 і реєстрація їй необхідна для вироблення нового закордонного паспорта. 02.02.2016 року вона зареєструвала відповідача в своїй квартирі, але жодного дня вона в ній не проживала, своїх речей не приносила, після реєстрації в квартирі не зявлялася. Вона намагалася знайти відповідача через її матір, але остання пояснила, що її донька виїхала на постійне проживання за кордон. У звязку з реєстрацією в її квартирі відповідача вона несе зайві матеріальні витрати, так як не може отримати субсидії, а також за деякі види комунальних платежів сплачує від кількості зареєстрованих у квартирі.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, покликаючись на викладені в позові обставини, не заперечила проти заочного розгляду справи та просить суд позов задоволити.

Відповідач в судове засідання не зявилася, хоча була належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ст. 74 ЦПК України (шляхом поміщення оголошення в газеті «Високий замок» від 15.11.2016 року), про причини своєї неявки не повідомила.

Враховуючи, що відповідач не зявилася в судове засідання, будучи належним чином повідомленою, і від неї не надійшло заяви про розгляд справи за її відсутності, а також беручи до уваги думку позивача, судом проведено заочний розгляд справи.

Заслухавши пояснення позивача, свідків, дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно свідоцтва про право власності на квартиру (одноквартирний будинок) від 23.01.2002 року ОСОБА_1 на праві спільної часткової власності належить квартира за адресою: м. Стрий, вул. Залізняка, 8/20.

Як вбачається з будинкової книги для прописки громадян, що проживають ІНФОРМАЦІЯ_1, в спірній квартирі зареєстрована ОСОБА_4.

Свідок ОСОБА_5 суду пояснила, що вона сусідка позивача. Відповідача не знає, в цій квартирі проживає ОСОБА_1 із сином.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що ОСОБА_2 не проживає в спірній квартирі. Позивач проживає з сином.

Конституцією України (ст. 41) та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17.07.1997 року відповідно до Закону № 475/97-ВР від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу і протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном, закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоровя чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ч.1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Відповідно до ч.1 ст. 163 ЖК України у разі тимчасової відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається займане жиле приміщення у випадках і в межах строків, установлених частиною першою, пунктами 1 і 5 частини третьої і частиною четвертою статті 71 цього Кодексу.

Як розяснено в п. 11 постанови Пленум Верховного суду України №2 від 12.04.85 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» відповідно до ст.107 ЖК наймач або член його сім'ї, який вибув на інше постійне місце проживання, втрачає право користування жилим приміщенням з дня вибуття, незалежно від пред'явлення позову про це. На ствердження вибуття суд може брати до уваги будь-які фактичні дані, які свідчать про обрання стороною іншого постійного місця проживання (повідомлення про це в листах, розписка, переадресовка кореспонденції, утворення сім'ї в іншому місці, перевезення майна в інше жиле приміщення, виїзд в інший населений пункт, укладення трудового договору на невизначений строк тощо). Суд може визнати особу такою, що втратила право користування жилим приміщенням, лише з однієї вказаної позивачем підстави, передбаченої ст.71 або ст.107 ЖК. Змінити підставу позову суд вправі тільки за згодою позивача.

Таким чином, дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що позивач є співвласником квартири АДРЕСА_2. В даній квартирі зареєстрована відповідач, яка, фактично, не проживає в ній з часу реєстрації (з лютого 2016р.) без поважних причин, тому, за наведених обставин, позовні вимоги є підставними і підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, ст.ст.71, 72, 163 ЖК України, суд

вирішив:

визнати ОСОБА_2, 03.10.1987р.н., такою, що втратила право користування жилим приміщенням в квартирі АДРЕСА_3.

Рішення суду є підставою для зняття ОСОБА_2, 03.10.1987р.н., з реєстрації в квартирі АДРЕСА_3.

Копію заочного рішення скерувати відповідачу.

Заочне рішення може бути переглянуто судом за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до Апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Стрийський міськрайонний суд Львівської області.

Головуючий-суддя ОСОБА_7