Справа № 289/1671/16-ц
Номер провадження 2/289/962/16
Рядок статистичного звіту: 26
УХВАЛА

про залишення позовної заяви без руху

01.11.2016 м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Сіренко Н.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання правочину (кредитного договору) недійсним,

ВСТАНОВИВ:

31.10.2016 позивач звернулась до суду з вищезазначеним позовом.

Дослідивши матеріали справи, суддя вважає, що позовну заяву слід залишити без руху з наступних підстав.

Відповідно до ст. 119 ЦПК України, позовна заява повинна містити зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, до того ж позивач повинен додати до позовної заяви документ, який підтверджує сплату судового збору. Дані вимоги законодавства позивачем не виконано. Також позивачем зазначено предметом позову "визнання правочину (кредитного договору) недійсним", проте, у прохальній частині позовної заяви позивач просить суд визнати дії відповідача незаконними та зобовязати останнього вчинити певні дії, що також є недоліком позовної заяви.

Згідно ч. 2 ст. 79 ЦПК України, розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюється законом, таким законом є Закон України «Про судовий збір».

У відповідності до абз. 2 пп. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру фізичною особою, застосовується ставка судового збору, яка становить 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

Як вбачається з позовної заяви, позивач посилається на ч. 3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору, згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

В ухвалі Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-2269ц16 зазначено, що «Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України «Про судовий збір», то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільненні осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону».

Положеннями статті 5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

На підставі Закону України від 22.05.2015 № 484-VIII частина перша статті 5 Закону України «Про судовий збір» викладена в іншій редакції, відповідно до якої положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів (за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав) виключено.

За наявності декількох нормативно-правових актів однакової юридичної сили, норми яких по-різному регулюють одну і ту ж сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосовуються положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 01.09.2015 споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання позивача на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Такої ж правової позиції дотримуються Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (справи: № 569/16917/14-ц від 08.08.2016; № 569/16917/14-ц від 01.09.2016; № 203/4590/15-ц від 06.09.2016 та інші) та Верховний Суд України (справи: № 6-2128ц16 від 16.09.2016; № 6-2309ц16 від 15.09.2016; № 6-1919ц16 від 09.09.2016 та інші).

Таким чином, підстави, на які посилається ОСОБА_1 щодо наявності пільг при сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, відсутні.

З тексту прохальної частини позовної заяви ОСОБА_1 вбачається, що позивач просить суд:

- визнати незаконними дії відповідача;

- поновити права позивача шляхом зобовязання відповідача вчинити певні дії,

що за своєю суттю є двома вимогами немайнового характеру.

Частиною 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» передбачено, що судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Статтею 8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» установлено у 2016 році мінімальну заробітну плату з 1 січня у розмірі 1 378 гривень.

Відповідно до положень Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», подані до суду позовні заяви чи заяви, а також зустрічні позовні заяви можуть містити кілька самостійних позовних вимог, кожна з яких є об'єктом справляння судового збору. За подання додаткових заяв, у яких збільшується розмір позовних вимог, недоплачена сума судового збору також підлягає сплаті. Якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Отож, за дві вимоги немайнового характеру, позивачу слід сплатити 1 102,40 грн. судового збору ((1378 грн. (розмір мінімальної заробітної плати) х 0,4 (ставка судового збору)) х 2 (кількість вимог немайнового характеру) = 1 102,40 грн. (сума судового збору).

Реквізитами для сплати судового збору є:

Отримувач коштів УДКСУ в Радомишльському районі Житомирської області.

Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 38015379.

Банк отримувача ГУДКСУ у Житомирській області.

Код банку отримувача (МФО)811039. Рахунок отримувача 0519.

Код класифікації доходів бюджету 22030101.

Призначення платежу Судовий збір.

Відповідно до ч. 1 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119-120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 119, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Відмовити ОСОБА_1 у звільненні її від сплати судового збору.

Позовну заявуОСОБА_1 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про визнання правочину (кредитного договору) недійсним залишити без руху та надати позивачу строк на усунення недоліків не пізніше пяти днів, з дня отримання нею даної ухвали.

Розяснити позивачу, що у разі не усунення зазначених недоліків позовної заяви у встановлений термін, остання буде вважатися неподаною та повернута.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 5 днів з дня отримання її копії, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя /підпис/ ОСОБА_2

Згідно з оригіналом

Суддя Н. С. Сіренко

"___" __________ 20 __

(дата засвідчення копії)