Провадження № 2/641/2178/2016 Справа № 641/5822/16-ц
27 вересня 2016 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Нагорної М.Р.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-
Позивач ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа ОСОБА_3 в якому просить визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири АДРЕСА_1.
В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач посилається на те, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 03.04.2002 ХДНК № 7, договору дарування, посвідченого 18.09.2015 ХДНК № 11, свідоцтва про право власності на житло, виданого 08.05.1998 Харківським державним центром приватизації державного житлового фонду, їй належить на праві власності квартира АДРЕСА_2. ОСОБА_3, який є третьою особою по справі, приходиться позивачу сином та зареєстрований у спірній квартирі з 02.08.2006. 24.07.2010 її син одружився з відповідачем ОСОБА_2, а 06.10.2010 вона була зареєстрована у належній позивачу квартирі. Сімейне життя у сина позивача з відповідачем не склалося, дітей у подружжя не було, тому з листопада 2014 вона стала мешкати окремо. Спірну квартиру відповідач остаточно залишила у травні 2015, забравши усе своє майно, у витратах за комунальні послуги впродовж трьох років вона не бере, квартирою не користується та не цікавиться. Рішенням Комінтернівського районного суду м. Харкова від 01.02.2016 шлюб між сином позивача та відповідачем було розірвано.
Таким чином, відповідач перестала бути членом сімї позивача, більше року у спірній квартирі не проживає, житло залишила добровільно. Будь-яких перешкод у користуванні житлом позивач та третя особа їй не чинили.
Враховуючи те, що відповідач не мешкає в спірній квартирі, не користується нею, а в свою чергу позивач несе всі затрати, та не має можливості розпоряджатися належним їй майном, тому вона була вимушена звернутися до суду.
Позивач та її представник в судовому засіданні позовну заяву підтримали та просили задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Проти ухвалення у справі заочного рішення не заперечували.
Відповідач в судове засідання не з'явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомила.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача та її представника, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідача.
Суд, вислухавши пояснення позивача та її представника, свідків, дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу ГУДМС, УДМС України в Харківській області від 19.07.2016 року ОСОБА_2 зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 19).
З інформації наданої Слобідським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Харківській області № 62/3760 від 23.09.2016 року вбачається, що згідно обліків Слобідського ВП ГУНП в Харківській області будь-яких заяв та повідомлень від ОСОБА_2 не надходило (а.с. 42).
Відповідач по справі ОСОБА_2 більше одного року у спірному житловому приміщенні не проживає.
Ці обставини встановлені судом на підставі пояснень в судовому засіданні свідків.
Допитаний в судовому засіданні у якості свідка ОСОБА_7 пояснив суду, що позивач є його дружиною, відповідач є його колишньою невісткою, а відповідно третя особа приходиться йому сином. Відповідач у квітні-травні 2015 року остаточно з власної ініціативи залишила спірну квартиру, у звязку з тим, що її не влаштовувало сімейне життя з його сином. Також зазначив, що двірні замки у спірному житловому приміщенні вони не змінювали та перешкод у користуванні відповідачу не чинили. Йому відомо, що син з відповідачем проживали в ІНФОРМАЦІЯ_2 з 2010-2011 роках до квітня-травня 2015 року, та з вказаного періоду часу він не бачив у вказаній квартирі відповідача та її речей.
Свідок ОСОБА_3 у судовому засіданні пояснив, що позивач є його матірю, третя особа приходиться йому братом, а відповідно є колишньою дружиною його брата. Йому відомо, що відповідач мешкала з братом до середини 2014 по пр. Льва Ландау в м. Харкові. На протязі останнього року він не бачив особистих речей відповідача у спірній квартирі, а відповідача не бачив з 2014 року. Вказана квартира належить його матері та в ній він буває з серпня 2015 один-два рази на місяць. Окрім того, пояснив, що з спірного житлового приміщеннявідповідача ніхто не виганяв, та вона його залишила добровільно.
Суд не має підстав для сумніву стосовно об'єктивності пояснень свідків, у звязку з тим, що вказані особи ніяким чином не зацікавлені в наслідках розгляду цієї справи і їх пояснення об'єктивно співвідносяться з іншими доказами по справі.
Відповідно до ст.ст. 3, 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ст. 16 ЦК України - кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права.
Відповідно до ст. 41 Конституції України, право приватної власності є непорушним.
У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Законом України Про свободу пересування і вільне обрання місця проживання в Україні (далі - Закон) встановлено, що реєстрація провадиться за місцем постійного чи тимчасового перебування громадян. У разі зміни місця перебування Законом передбачено зняття з реєстрації за місцем проживання.
Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
У відповідності до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
На підставі наданих позивачем доказів, суд вважає, що відповідач, відсутня в спірному житловому приміщенні більше одного року без поважних причин, і тому може бути визнана такою, що втратила право користування спірним житловим приміщенням.
Судом не встановлено обставин, які б свідчили про поважність причин відсутності відповідача, в спірному житловому приміщенні, і не вбачається підстав для продовження цього строку, бо з заявою про поновлення цього строку, або зі зустрічним позовом про поновлення її права користування спірним житловим приміщенням, відповідач до суду не зверталася.
Реєстрація місця проживання відповідача, у квартирі, яка належить на праві власності позивачу, безперечно, обмежує її права, як власника по користуванню нерухомим майном, оскільки позивач вимушена самостійно нести витрати по утриманню житла і сплаті комунальних послуг.
Згідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як по зверненню фізичної чи юридичної особи, в межах заявлених ними вимог на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи.
У відповідності до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
У зв'язку з тим, що відповідач, не користується без поважних причин житловим приміщенням квартирою № 89 в будинку № 12 по пр. 50 років СРСР в м. Харкові більш як один рік, вона є такою, що втратила право користування цим житлом приміщенням.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 15, 60, 209, 212, 214-215, 218, 224 ЦПК України,
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартирою № 89 в буд. 12 по пр. Льва Ландау в м. Харкові.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_8