Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Кузнєцова В.О.
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про зміну черговості одержання права на спадкування та визнання права власності в порядку спадкування, який мотивувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

З 22 жовтня 2005 року по 31 березня 2008 року вона перебувала зі спадкодавцем у шлюбі, а після його розірвання проживала з ним однією сім'єю без реєстрації шлюбу більше п'яти років, а тому є спадкоємцем четвертої черги.

Враховуючи те, що спадкодавець більше трьох років до своєї смерті тяжко хворів і потребував сторонньої допомоги, а вона в цей період ним опікувалась і несла значні матеріальні затрати, позивач просила визнати за нею право на спадкування разом із спадкоємцем першої черги та визнати право власності на 1/4 частку квартири АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року, у задоволенні позову відмовлено.

Додатковим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 06 листопада 2015 року вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, а справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржувані рішення судів першої та апеляційної інстанцій ухвалені з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_4 перебувала у шлюбі з ОСОБА_6 з 22 жовтня 2005 року, який було розірвано рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 31 березня 2008 року.

10 серпня 2007 року ОСОБА_6 подарував ОСОБА_4 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 10 грудня 2014 року встановлено факт проживання ОСОБА_6 та ОСОБА_4 однією сім'єю без реєстрації шлюбу з 2008 року по 2014 року.

ІНФОРМАЦІЯ_1 у зв'язку зі смертю ОСОБА_6 відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріального органу звернулась як позивач, так і відповідач, яка є матір'ю спадкодавця.

За даними виписок із історії хвороби, ОСОБА_6 протягом останніх трьох років свого життя страждав різними захворюваннями (в 2011 року переніс гострий інфаркт міокарда, в подальшому діагностували диллятаційну кардіоміопатію, правосторонній гідротаракс, кардинальний цироз печінки, портальну гіпертензію), у зв'язку з чим проходив лікування у різних медичних закладах.

Матеріальну допомогу на лікування ОСОБА_6, який в цей час офіційно не працював, але отримував пенсію у зв'язку з інвалідністю третьої групи, надавали обидві сторони даного спору.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що, оскільки в представлених позивачем медичних документах відсутні дані, що ОСОБА_6 у зв'язку із названими захворюваннями потребував стороннього догляду, а свідки не підтвердили той факт, що спадкодавець не міг самостійно забезпечити умови свого життя, а тому відсутні підстави, передбачені ст.1259 ЦК для зміни черговості одержання права на спадкування та визнання права власності на частку квартири в порядку спадкування за законом.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків місцевого та апеляційного судів, обґрунтовано викладених в мотивувальних частинах оскаржуваних судових рішень.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваних рішень відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,-

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 19 жовтня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
В.О. Кузнєцов