АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/3107/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2420/16Головуючий у 1-й інстанції Самсонова О. А. Доповідач ап. інст. Прядкіна О. В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого-судді Прядкіної О.В.,

Суддів: Бутенко С.Б., Панченко О.О.,

Секретаря Лимар О.М.,

За участі: позивачів ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про визнання договору купівлі-продажу недійсним, скасування державної реєстрації та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_7 про визнання добросовісним набувачем квартири та визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2016 року до суду з позовом звернулись ОСОБА_2 і ОСОБА_7, які вказали, що відповідачі по справі вчинили протиправні дії щодо відчуження квартири АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_2 на законних підставах, у зв'язку з чим просили суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 24205528 щодо реєстрації квартири на ім'я ОСОБА_5, а також № 24210732 на ім'я ОСОБА_4 Скасувати реєстрацію квартири в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень № 43393715 щодо реєстрації квартири на ім'я ОСОБА_5, а також № 43405031 на ім'я ОСОБА_4 Визнати недійсним договір купівлі-продажу № 2914 від 07 вересня 2015 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений приватним нотаріусом ОСОБА_6

В липні 2016 року до суду з зустрічним позовом звернулась ОСОБА_4, яка просила визнати її добросовісним набувачем квартири АДРЕСА_2, придбаної на підставі договору купівлі-продажу від 07 вересня 2015 року, а також визнати за нею право власності на зазначене майно.

Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2016 року визнано недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_2, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посвідчений 07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6, зареєстрований в реєстрі за № 2914.

Скасовані рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 07 вересня 2015 року, індексні номери: № 24205528, № 24210732, щодо реєстрації вказаної квартири.

Скасовано державну реєстрацію права власності на квартиру, здійснені у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 07 вересня 2015 року, індексні номери: № 43393715, № 43405031, приватним нотаріусом ОСОБА_6

Відновлено реєстрацію права власності на квартиру за ОСОБА_2

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до приватного нотаріуса ОСОБА_6 - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовлено в повному обсязі

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено в повному обсязі.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 551,20 грн. на відшкодування понесених судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь держави судовий збір урозмірі 3957,2 грн.

Рішення оскаржила ОСОБА_4, яка в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, просить суд скасувати оскаржуване рішення і ухвалити нове, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 і ОСОБА_3 відмовити, а вимоги зустрічної позовної заяви задовольнити.

Колегія суддів, перевіривши справу в межах заявлених вимог і апеляційного оскарження, приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з таких підстав.

Судом першої інстанції вірно встановлено та вбачається з матеріалів справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 23 травня 2003 року державним нотаріусом Другої полтавської державної нотаріальної контори Фастовець І.В., ОСОБА_2 на праві власності належить квартира АДРЕСА_2 (а.с. 5).

Право власності ОСОБА_2 на вказану квартиру зареєстровано у встановленому законом порядку КП Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» 26 травня 2003 року (а.с. 5).

07 вересня 2015 року приватним нотаріусом Кременчуцького міського нотаріального округу ОСОБА_6 посвідчено договір купівлі-продажу квартири, згідно якого ОСОБА_5 продала, а ОСОБА_4 купила квартиру АДРЕСА_2 (а.с. 10-11).

Згідно свідоцтва про право власності на житло від 07 грудня 1999 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві власності ОСОБА_5 (а.с. 9).

Згідно до інформації, що міститься в листі Управління майном комунальної власності міста від 28 грудня 2015 року №01-05/01.1-19/2461, квартира АДРЕСА_2 приватизована згідно з розпорядженням органу приватизації житла №3820 від 15 квітня 1993 року на склад сім'ї дві особи: ОСОБА_9, ОСОБА_10

Рішення щодо передачі у власність шляхом приватизації ОСОБА_5 вказаної квартири згідно з розпорядженням № 511 від 07 грудня 1999 року органом приватизації житла не приймалося (а.с.16).

Відповідно до листа Приватного підприємства Полтавське бюро технічної інвентаризації «Інвентаризатор» від 21 травня 2016 року № 4482, відомості щодо реєстрації права власності за ОСОБА_5 на об'єкт нерухомого майна за адресою АДРЕСА_2 - відсутні.

Технічний паспорт на квартиру не виготовлявся. Остання технічна інвентаризація проводилась 06 травня 2003 року на замовлення ОСОБА_2 (а.с. 17).

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_2, районний суд виходив з того, що надані ОСОБА_5 нотаріусу для посвідчення договору купівлі-продажу документи є недостовірними і квартира вибула з володіння власника ОСОБА_2 поза її волею.

Такий висновок суду відповідає встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. З ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

За положеннями чч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1 - 3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Тобто відповідно до норми ст. 215 ЦК України вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

В абзаці 5 пункту 5 Постанови № 9 Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» роз'яснено, що відповідно до ст.ст.215 та 216 ЦК вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним та про застосування наслідків його недійсності, а також вимога про застосування наслідків недійсності нікчемного правочину може бути заявлена як однією із сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину.

Виходячи з наведеного, не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі ОСОБА_4 на те, що невірним є спосіб захисту, з яким звернулась до суду ОСОБА_2

З довідки слідчого управління Національної поліції в Полтавській області вбачається, що в його провадженні перебуває кримінальне провадження за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.4 ст.190, ч.ч.1,2 ст.358 КК України по факту надання приватному нотаріусу ОСОБА_6 підроблених свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_3 та довідку про реєстрацію квартири, виданих начеб-то ПП БТІ Інвентаризатор. На підставі вказаних підроблених документів нотаріус зареєстрував право власності зазначеної квартири за ОСОБА_5 та засвідчив договір купівлі-продажу між останньою та ОСОБА_4 ( а.с.6-15).

Вказівка в апеляційній скарзі на ' добросовісність ' набуття ОСОБА_4 спірної квартири спростовується, зокрема, свідченнями, даними ОСОБА_4 та її донькою ОСОБА_11 в якості свідків по кримінальній справі. Вказані особи пояснили, що квартиру придбавали для ОСОБА_11 та її чоловіка, за кошти останніх, які вони в сумі 15 тис.доларів США передала сторонній особі - ОСОБА_12, а не ОСОБА_5

Таким чином, укладення договору купівлі-продажу від 07 вересня 2015 року вчинено з порушенням вимог ст. 203 ЦК України щодо вільного волевиявлення законного власника спірної квартири - ОСОБА_2.і відповідності такого правочину його внутрішній волі як власника відповідного майна, а отже згідно зі ст. 215 ЦК України такий правочин правильно визнаний судом недійсним.

Інші доводи апеляційної скарги на правильність висновків суду не впливають та їх не спростовують та зводяться до переоцінки доказів.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Полтави від 20 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий -суддя / Підпіс/ О.В.Прядкіна

СУДДІ: С.Б. Бутенко

/ Підпіси/

О.О. Панченко

З оригіналом згідно :

Суддя апеляційного суду

Полтавської області О.В.Прядкіна