РІШЕННЯ

Іменем України

30.11.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого судді Масендича В.В.

при секретарі Левицькому М.І.

з участю відповідача - ОСОБА_1

представника відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: П'ята Львівська державна нотаріальна контора, про визнання грошових заощаджень спільним сумісним майном,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_1 про визнання права на майно спільної сумісної власності та спадкоємцем першої черги. Позов мотивувала тим, що 17.11.2009р. помер ОСОБА_5, по смерті якого залишився спадок, а саме: двокімнатна квартира АДРЕСА_1, загальною площею 42 кв.м., ділянка площею 0,06 га. з дачним будинком в садово-городньому кооперативі в смт. Брюховичі, автомобіль ВАЗ-2107, цегляний гараж в кооперативі «Львівенерго», депозитний вклад в Першій Львівській філії АТ «Кредобанк». Позивач зазначала, що з ОСОБА_5 вони спільно проживали однією сімєю та вели спільне господарство з жовтня 1997 року. У зазначеній квартирі за час їх спільного проживання в цивільному шлюбі вони спільно та за спільні кошти проводили ремонти квартири, міняли сантехнічне обладнання, вхідні двері в 1999 році та міжкімнатні двері в 2004 році. Позивач за власні кошти купувала постільну білизну, рушники, посуд та ін. Відповідач, ОСОБА_1 є прямим спадкоємцем ОСОБА_5, проте ніякої участі в ремонті квартири не брав, нічого не купував. ОСОБА_4 продовжувала проживати в цій квартирі і після смерті ОСОБА_5, а після поминальних девяти днів по померлому, у відсутності позивача, відповідач змінив у вхідних дверях замки і позивач в дану квартиру вже не могла увійти.

Позивач зазначила, що в листопаді 2009 року ОСОБА_5 захворів на грип, який дав ускладнення на серце, в результаті чого останній помер. Витрати на його лікування несла позивач, а витрати по захороненню поніс відповідач, але за спільні позивача та ОСОБА_5В кошти, приблизно 10000,00 грн., які він забрав із квартири померлого батька в день його привезення з моргу, причому зробив це при свідках. Позивач зазначала, що вона із ОСОБА_5 планували укласти шлюб, проте постійно це відкладали. Крім цього, дачна ділянка з будинком була виділена позивачу та ОСОБА_5 в 2001 році. В цьому ж році вони спільно та за спільні кошти провели повну реконструкцію дачного будинку. Більшість матеріалів для проведення ремонту цього дачного будинку позивач оплачувала та отримувала по місцю її роботи в Національному Лісотехнічному університеті України. В свою чергу, відповідач не брав жодної участі в реконструкції дачного будинку. Також, в 2000 році позивач разом із ОСОБА_5 придбали автомобіль ВАЗ-2107 та користувались ним до його поломки. Ремонт автомобіля позивач оплачувала сама за власні кошти. Відповідач в утриманні автомобіля та його ремонті не брав. Цегляний гараж в кооперативі «Львівенерго» збудований померлим ОСОБА_5 в 1990 році в утримання якого позивач разом із ним вкладали спільні кошти. Крім цього, в 2003 році позивачем та померлим ОСОБА_5 було зроблено депозитний вклад в ПЛФ АТ «Кредобанк». Частково туди вносились кошти позивача, а відповідач в цьому жодної участі не приймав. Просила визнати її право на майно спільної сумісної власності та визнати її спадкоємцем першої черги.

Позивач неодноразово уточнювала позовні вимоги, востаннє 25.09.2014р., яким змінила підстави та предмет позову, вказала, що їй стало відомо, що відповідач ОСОБА_1, звернувся із заявою про прийняття спадщини та оформив свідоцтво про право на спадщину, а саме на грошові вклади та автомобіль. Оскільки грошові заощадження, які були покладені на депозитні вклади ОСОБА_5, були їх спільними заощадженнями, які він поклав на своє імя, тому вважає, що ? даних вкладів належить позивачу, як фактичній дружині покійного ОСОБА_5 Позивач працювала в період з 1997р. по 2000р.. потім оформила пенсію і продовжувала працювати до дня смерті ОСОБА_5 і після його смерті. Крім цього, в літній період, проживаючи з ОСОБА_5, позивач декілька разів їздила на роботу на сезонні роботи в Херсонську область, Сумську область і всі зароблені гроші давала фактичному чоловікові ОСОБА_5, а він клав їх на депозити в банках, при цьому переконуючи позивача, що це їх спільні заощадження. За час перебування у фактичних шлюбних відносинах, позивачем та ОСОБА_5 було спільно заощаджено наступні грошові кошти:

-вклад в сумі 8380,04 грн. та депозитний вклад в сумі 115700,00 грн. у ПАТ «Промінвестбанк» в м.Львові;

-вклад на суму 48000,00 грн.;

-вклад на суму 19000,00 грн.;

-вклад на суму 8000,00 грн.;

-вклад на суму 16096,00 грн.;

-вклад на суму 5000,00 грн.;

-вклад на суму 5000,00 грн.;

-вклад на суму 3000,00 грн.;

-вклад на суму 23000,00 грн.;

-вклад на суму 11500,00 грн. у ВАТ «Кредобанк», відділення №4 у м.Львові;

-грошові вклади з відповідними відсотками у ТВБВ 6319,108 (26481,11 грн.)

-у ТВБВ 6319/014 (1771,48 грн.);

-у ТВБВ 6319/6319 (6058,08 грн.) «Ощадбанку у м.Львові»;

-вклад на суму 1157000,00 грн. в «АвальБанку».

Всього за період перебування у фактичних шлюбних відносинах, проживання однією сімєю з ОСОБА_5, позивачем та ОСОБА_5 було заощаджено грошові кошти на суму 255 296 грн. з відповідними процентами. ОСОБА_4 вважає, що половина з даних грошових коштів повинна належати їй на підставі ст. 74 Сімейного Кодексу України, що зазначає, якщо жінка та чоловік проживають однією сімєю, але не перебувають в шлюбі між собою, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної часткової власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Щодо автомобіля ВАЗ-2107, який був придбаний спільно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в кредит у 2000 році, то вони домовились між собою, що створюють спільну сумісну власність, домовленість була усною. Вважає, що претендує на частину вартості автомобіля НОМЕР_1. Крім цього, за спільні заощадження позивач з ОСОБА_5 добудовували другий поверх дачного будинку в кооперативі в смт. Брюховичі та гараж для автомобіля, тому вважає, що їй, як фактичній дружині, належить ? частина будинку та ? частина гаражу в даному кооперативі. Просила задоволити її уточнений позов та встановити факт проживання її однією сімєю з ОСОБА_5, починаючи з 1997 року до дня його смерті 17.11.2009 року, як чоловіка і дружини; визнати частково недійсними свідоцтва про право на спадщину за законом, виданих на ОСОБА_1 від 18.05.2010р., на грошові вклади та на автомобіль ВАЗ-2107, оскільки 1/2 вкладів і 1/2 частка автомобіля належать їй як фактичній дружині, так як вона проживала з ОСОБА_5 однією сімєю, починаючи з 1997р. по 2009р, до дня його смерті; визнати спільним сумісним майном її та ОСОБА_5 наступне майно: придбаний спільно за час перебування у цивільному шлюбі автомобіль ВАЗ-2107 вартістю 10427,84 грн. та грошові вклади: вклад в сумі 8380,04 грн. та депозитний вклад в сумі 115700,00 грн. у ПАТ «Промінвестбанк» в м.Львові; вклад на суму 48000,00 грн.; вклад на суму 19000,00 грн.; вклад на суму 8000,00 грн.; вклад на суму 16096,00 грн.; вклад на суму 5000,00 грн.; вклад на суму 5000,00 грн.; вклад на суму 3000,00 грн.; вклад на суму 23000,00 грн.; вклад на суму 11500,00 грн. у ВАТ «Кредобанк», відділення №4 у м.Львові; грошові вклади з відповідними відсотками у ТВБВ 6319,108 (26481,11 грн.) у ТВБВ 6319/014 (1771,48 грн.); у ТВБВ 6319/6319 (6058,08 грн.) «Ощадбанку у м.Львові»; вклад на суму 1157000,00 грн. в «АвальБанку»; визнати за нею право власності на ? частку автомобіля ВАЗ-2107 вартістю 10427,84 грн., виділивши у натурі даний автомобіль відповідачу та зобовязавши відповідача сплатити позивачу половину його вартості, яка становить 5213,20 грн. та просила поділити грошові вклади разом з процентами, всього на загальну суму 255 296 грн. та визнати за позивачем право власності на ? частку даних грошових вкладів.

Відповідач ОСОБА_1 неодноразово подавав на адресу суду заперечення, в останнє 02.02.2016 року, в яких посилається на те, що позивач змінила підстави та предмет своїх позовних вимог. А саме: предметом її позовних вимог стало визнання право на майно спільної власності, перелік якого позивач повністю взяла із спадкової справи долученої до матеріалів справи. Зокрема, позивач просить визнати право спільної власності на ? частину: банківських вкладів в ПАТ «Промінвестбанку», в ПАТ «Кредобанку» та в АТ «Ощадбанку», а також на квартиру АДРЕСА_2, автомобіль марки ВАЗ-2107, дачний будинок та земельну ділянку в смт. Брюховичі. Відповідач погоджується із твердженням позивача в уточненнях до позовної заяви, що банківські вклади були зібрані в період з 1997р. по 2001р., адже дійсно, у звязку із відчуженням акцій ВАТ «Львівобленерго», які були у власності його покійного батька ОСОБА_5 він отримав велику суму коштів, яку в зазначений період вніс на депозитні вклади до двох банків АТ «Кредобанк» та АТ «Промінвестбанк». В подальшому договори про зроблені ним банківські депозитні вклади неодноразово переукладались та поновлювались. Крім цього, відповідач зазначає, що позивач у своїх уточненнях до позовної заяви вказує, що автомобіль ВАЗ-2107 був придбаний у кредит у 2000 році. При цьому не наводить жодних доказів, які б підтверджували факт придбання автомобіля у кредит в 2000 році, а не в 2001 році, як вона стверджувала в попередній заяві про уточнення позовних вимог. Насправді цей автомобіль був придбаний батьком відповідача в 1999 році.

Крім цього, відповідач не згідний із твердженням позивача, що вона проживала із його покійним батьком однією сімєю, оскільки вони не проживали разом, не вели спільного господарства. Також відповідач вважає неможливим виділення йому ? частки автомобіля ВАЗ-2107, адже цей автомобіль належить йому на праві власності в цілому. Відтак, зважаючи на вищевикладене, відповідач зазначає, що покійна ОСОБА_4 постійно проживала із своєю сімєю в своїй квартирі АДРЕСА_3 з моменту вселення в будинок, що стверджується довідкою ЛКП «Вулецьке» про склад сімї і прописки та листом Комунальної 4-ї міської клінічної лікарні від 04.03.2011р. про те, що в книзі записів викликів лікарів-терапевтів дільничних додому зареєстровано 19.03.2007р. та 27.10.2007р. виклик додому ОСОБА_4 за адресою м.Львів, вул. Лазаренка, 27/47 за адресою її постійного проживання, що містяться в матеріалах справи. Покійний батько відповідача проживав в своїй квартирі АДРЕСА_4 разом із своєю сімєю. В період до дня смерті 17.11.2009р. в квартирі АДРЕСА_5 проживав один ОСОБА_5, що підтверджується довідкою ЛКП «Вулецьке», про те, що в квартирі по вул. Лазаренка, 27/54 був зареєстрований лише ОСОБА_5 та листом ВАТ «Львівгаз» від 01.07.2010р. про те, що згідно електронної бази даних «Абонент-2000» з 1998р. до 01.07.2010р. нарахування за спожитий газ по кв.№54 по вул. Лазаренка, 27 в м.Львоваі проводилось тільки за одну особу, що знаходяться в матеріалах справи. Також, факт того, що ОСОБА_4 не перебувала із ОСОБА_5 в зареєстрованому шлюбі підтверджується відповідним листом відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Львівській області від 26.04.2011 року про те, що за період з 1997р. по 2009р. актових записів про шлюб ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не виявлено. Просить в позові відмовити.

09 вересня 2015 року до суду була подана заява ОСОБА_3 про залучення її у справу в якості позивача, оскільки 03 лютого 2015 року померла її матір, позивачка ОСОБА_4, та дані правовідносини допускають правонаступництво згідно цивільного процесуального законодавства України.

Як вбачається із матеріалів справи, 16 вересня 2015 року ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом, посвідчене державним нотаріусом Пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, за реєстровим номером 3-1620, відповідно до якого, як спадкоємиця після смерті матері ОСОБА_4, померлої 03 лютого 2015 року, її донька ОСОБА_3 має право на ? частки квартири АДРЕСА_6 Є. у м.Львові

Відтак, 09 жовтня 2015 року судом було залучено у справу ОСОБА_3 в якості позивача як правонаступника померлої позивачки ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_3 неодноразово уточнювала позовні вимоги, востаннє 06.10.2016 року, якими змінила предмет позову та вказала, що вона є правонаступницею позивача ОСОБА_4, як спадкоємиця за законом першої черги, яка прийняла спадщину. Вважає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 починаючи з листопада 1997 року до дня смерті ОСОБА_5, який помер 17.11.2009р., за час їх проживання однією сім'єю хоча і не перебували у шлюбі між собою, було спільно заощаджено грошові кошти, які складалися з пенсії та заробітної плати ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Вони жили, як чоловік та дружина, однією сімєю, у них були взаємні права та обовязки, без реєстрації ними шлюбу. ОСОБА_4 у літній період часу неодноразово їздила на польові роботи у південні області України, заробляючи додаткові кошти і ці заощадження за їх взаємною згодою були покладені на рахунки у банках на імя ОСОБА_5 Зокрема, це грошові заощадження у вигляді грошових вкладів у ПАТ «Кредобанк» відділення №4 у м.Львові на загальну суму 143 789,86 грн., половина з цієї суми 71 894,93 грн. належали померлій матері ОСОБА_3 ОСОБА_4, яка проживала разом з ОСОБА_5 однією сімєю, і саме на дану частину грошових заощаджень, спільно заощаджених ними, позивач ОСОБА_3 претендує, як спадкоємиця за законом, яка своєчасно прийняла спадщину після її смерті. Відтак. оскільки відповідач ОСОБА_1, отримавши свідоцтво про право на спадщину за законом 18.05.2010 року, всі вищевказані грошові кошти отримав із рахунків, а тому позивач просить половину цих коштів стягнути з відповідача у її користь, як спадкоємиці за законом першої черги після смерті спадкодавця ОСОБА_4, яка померла у лютому 2015р. і ОСОБА_3 прийняла своєчасно спадщину, звернувшись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Відтак просить суд визнати грошові заощадження в сумі 143 789,86 грн. спільним сумісним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які проживали однією сімєю починаючи з листопада 1997 р. до дня смерті ОСОБА_5 17.11.2009р.. але не перебували в шлюбі між собою і відповідно частка кожного з них була рівною, тобто кожному із них належало по половині даних грошових вкладів, що становить відповідно 71 894,93 грн.

В судове засідання, 30.11.2016р. позивач ОСОБА_3 не зявилась, про причини неявки суд не повідомила, хоча належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, заяви про розгляд справи у її відсутності на адресу суду не подавала.

В судовому засіданні відповідач та його представник надали пояснення аналогічні викладеним у запереченні до позовної заяви, просили відмовити у позові повністю.

В судове засіданні представник третьої особи Пятої Львівської державної нотаріальної контора в судове засідання не зявився, подав клопотання про розгляд справи у його відсутності.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Позивач ОСОБА_3 посилалась на те, що її покійна матір ОСОБА_4 та покійний ОСОБА_5 починаючи з листопада 1997р. до дня смерті ОСОБА_5 17.11.2009р., проживали однією сімєю, хоча шлюб не укладали і за цей час ними було спільно заощаджено грошові кошти, які складалися з пенсії та заробітної плати ОСОБА_4 та ОСОБА_5, зокрема це грошові заощадження у вигляді грошових вкладів на рахунки у ПАТ «Кредобанк» відділення №4 у м.Львові, що становлять загальну суму 143 789,86 грн. ОСОБА_3 зазначає що на половину із цієї суми 71 894,93 грн., яка належала її матері ОСОБА_4, яка проживала разом із ОСОБА_5 однією сімєю, зараз претендує вона, як спадкоємиця за законом. яка своєчасно прийняла спадщину після її смерті. Позивач, посилаючись на ці обставини, просить визнати грошові заощадження в сумі 143 789,86 грн. спільним сумісним майном ОСОБА_5 та ОСОБА_4, які проживали однією сімєю починаючи з листопада 1997р. до дня смерті ОСОБА_5, 17.11.2009р., але не перебували у шлюбі між собою і відповідно частка кожного з них була рівною, тобто кожному з них належало по половині даних грошових вкладів.

Відповідно до ч. 2 ст. 112 ЦК УРСР, розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність).

До прийняття ЦК України 2004 року, право спільної сумісної власності на майно членів сімї виникало за умови створення (придбання) цього майна спільною працею членів сімї. Згідно Постанови Верховного Суду України від 25 грудня 2013 року у справі № 6-135цс13, майно, набуте до 1 січня 2004 року під час спільного проживання особами, є обєктом їхньої спільної сумісної власності, якщо: 1) майно придбане внаслідок спільної праці таких осіб, як сімї (при цьому спільною працею осіб слід вважати їх спільні або індивідуальні трудові зусилля, внаслідок яких вони одержали спільні або особисті доходи, обєднані в майбутньому для набуття спільного майна, ведення ними спільного господарства, побуту та бюджету); 2) інше не встановлено письмовою угодою між ними.

Таким чином, для визнання за особою, яка проживала з іншою особою без укладення шлюбу, права власності на частку у спірному майні, набутому до 1 січня 2004 року, вона має надати суду належні та допустимі докази про власну участь у набутті цього майна, оскільки сам по собі факт спільного проживання без реєстрації шлюбу, без визначення ступеня її участі працею і коштами у створенні спільної сумісної власності не може бути підставою для визнання права власності на половину спірного майна.

Згідно ст. 368 чинного ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю.

Пунктом 4 ст. 368 ЦК України передбачено, що майно, набуте в результаті спільної праці та за спільні грошові кошти членів сімї, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до вимог частин 1, 4 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. При цьому, фактичні дані (докази), які мають значення для вирішення справи, встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, показань свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивач ОСОБА_3 обґрунтовуючи свої вимоги щодо визнання грошових заощаджень в сумі 143 789,86 грн. спільним сумісним майном ОСОБА_5 та її померлої матері ОСОБА_4, які проживали однією сімєю починаючи з листопада 1997р. до дня смерті ОСОБА_5 17.11.2009р., але які не перебували в шлюбі між собою, не надала об'єктивних доказів, які б достовірно свідчили про фактичні матеріальні прояви обставин, з якими закон пов'язує набуття права спільної сумісної власності на таке майно. Доводи ОСОБА_3 про те, що її матір ОСОБА_7 спільно із ОСОБА_5 заощаджували грошові кошти, які були покладені на рахунки у банках на імя ОСОБА_5 не підтверджені належними доказами, як того вимагає ст.60 ЦПК України.

Як вбачається із матеріалів справи позивач ОСОБА_4 померла 03.02.2015 року. Відтак, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2015 року провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Пята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання майна спільним сумісним, визнання права власності на ? частину майна і грошових вкладів в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сімєю закрито.

Після смерті ОСОБА_4 спадкоємцем після її смерті за законом стала ОСОБА_3, яка в подальшому вступила в справу позивачем, як правонаступник ОСОБА_4

Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину.

Згідно матеріалів справи, після смерті ОСОБА_5, який помер 17 листопада 2009р., ОСОБА_1 отримав свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.05.2010р., реєстраційний номер 1215 на грошові вклади з відповідними відсотками і всіма сумами по приватизації, компенсації і індексації, що знаходяться у Відкритому акціонерному товаристві «Кредобанк» відділення №4 у м.Львові Першої Львівської філії.

ОСОБА_4, після смерті ОСОБА_5, який помер 17.11.2009р., заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавала. Крім цього, як вбачається із матеріалів справи, факт проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлений. Після смерті ОСОБА_4 провадження по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_1, третя особа Пята Львівська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання частково недійсними свідоцтв про право на спадщину за законом, визнання майна спільним сумісним, визнання права власності на ? частину майна і грошових вкладів в частині позовних вимог про встановлення факту проживання однією сімєю, ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 09 жовтня 2015 року закрито.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_3 отримала свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.09.2015р., за реєстровим номером 3-1620 після смерті її матері ОСОБА_4, а саме на ? частку квартири АДРЕСА_7.

Згідно положень ст. 1219 ЦК України, до складу спадщини не входять права і обовязки, що нерозривно повязані з особою спадкодавця, зокрема, особисті немайнові права.

Виходячи з наведеного вище, суд приходить до висновку, що у позові слід відмовити, оскільки факт проживання однією сімєю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 не встановлено, а отже ОСОБА_4 не є спадкоємцем за законом після смерті ОСОБА_5, що в свою чергу не може тягнути за собою правовий наслідок її спадкування майна, а саме грошових заощаджень у вигляді грошових вкладів у ПАТ «Кредобанк» на суму 143 789,86 грн., що залишилось після смерті ОСОБА_5 та не може бути визнане судом спільним сумісним майном відповідача ОСОБА_1 та ОСОБА_4

Керуючись ст.ст.14, 15, 209, 212-215 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: П'ята Львівська державна нотаріальна контора, про визнання грошових заощаджень спільним сумісним майном - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Франківський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: Масендич В.В.