АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Доповідач Мараєва Н.Є
У Х В А Л А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
19.12.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах
Апеляційного суду міста Києва в складі :
Головуючого Мараєвої Н.Є.,
Суддів Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.
При секретарі Гарматюк О.Д.
Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві
Цивільну справу за апеляційною скаргою
представника Військової частини №НОМЕР_1
на рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 р.
в справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 :
про відшкодування матеріальної і моральної шкоди заподіяної ДТП
Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з`явилися, перевіривши
матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-
В с т а н о в и л а :
Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 р. частково задоволено позов ОСОБА_1 до Військової частини № НОМЕР_1 , НОМЕР_2 : ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП.
Стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 матеріальну шкоду в розмірі 38965 грн. та моральну шкоду в розмірі 3000 грн., заподіяної внаслідок ДТП; стягнуто з Військової частини № НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 419,52 грн.; в задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В апеляційній скарзі представник Військової частини № НОМЕР_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з`ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.
Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 17.12.2014 р. о 07-50 год. по вул. Чорновола у м.Вишневе, Києво-Святошинський району, Київської області сталася ДТП за участі легкового автомобіля TOYOTAЛАНД КРУЗЕР під керуванням ОСОБА_2 д.н.з. НОМЕР_3 , що належить Військовій частині № НОМЕР_1 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий ІІрАТ «СК ПРОВІДНА», та легковим автомобілем КІА СІД, д.н.з. НОМЕР_4 під керуванням ОСОБА_3 , що належить ОСОБА_1 , поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, виданий ПрАТ «СК «УНІКА» (а.с.8).

Постановою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.01.2015 р. ОСОБА_2 визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.124, 40-1 КпАП України та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в сумі 425 грн. на користь держави (а.с.11-12).
Внаслідок вказаної ДТП було пошкоджено автомобіль позивачки КІА СІД, д.н.з. НОМЕР_4 , та їй як власнику автомобіля було завдано матеріальної та моральної шкоди.
Згідно акту виконаних робіт ТОВ «Авто-Мотив ЛТД» від 19.03.2015 р. № АМЛ00011747 вартість відновлювального ремонту автомобіля «КІА CEED», державний номер НОМЕР_5 склала 83 855,93 грн. (а.с. 13-17).
Факт оплати позивачем вказаного відновлювального ремонту підтверджується рахунками від 19.03.2015 р. №№ 1922, 1923 та відповідними фіскальними чеками №№9704, 9699 (а.с.18-19).
Згідно п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна і результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.
Страхова компанія відповідача ПрАТ «СК «Провідна» виплатила позивачці страхове відшкодування в сумі 44890,93 грн. за ремонт пошкодженого автомобіля, тобто невідшкодованими є збитки в розмірі 38965,00 грн.
Згідно п.24 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.201 р. №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», відповідно до ст.1194 ЦК України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно ч.1 ст.1172 ЦК України на юридичну особу покладається обов`язок відшкодувати шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним свої трудових (службових) обов`язків.
Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності інше рєчов майно, договір підряду, оренди, тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.
Згідно п.п.3, 4 постанови Пленуму Верховного Суд України від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовам про відшкодування шкоди» №6 володілець джерела підвищеної небезпеки не відповідає за шкоду, заподіяну цим джерелом, якщо доведе, що воно вибуло з його володіння внаслідок протиправних дій інших осіб, а не з його вини. Особи, які вчинили ці протиправні дії відшкодовують шкоду за правилами відповідальності володільців джерел підвищене небезпеки, а коли цьому сприяла винна поведінка володільця (не була забезпечена належна охорона і т.п.), відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, може бути покладено на особу, що протиправно заволоділа цим джерелом, і на його володільця відповідно до ступеня вини кожного з них.
Під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших підстав (договору оренди, довіреності, тощо).
Згідно ст.ст. 1167, 1172, 1187, 1188 ЦК України шкода, (в тому числі моральна), завдана внаслідок дорожньо-транспортної пригоди з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 6 листопада 2013 р. в справі №6-108цс13, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України.
Як вбачається з постанови Києво-Святошинського районного суду Київської області від 05.01.2015 р., ОСОБА_2 являється військовим за контрактом Військової частини № НОМЕР_1 , та перебуває на посаді водія.
Судом також встановлено, що в порядку п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховою компанією відповідача позивачці відшкодовано збитки в сумі44890,93 грн., тобто невідшкодованими залишаються 38965 грн.

Беручи до уваги, що особа з вини якої сталася дорожньо-транспортна пригода, та внаслідок чого стороні позивача спричинено матеріальні збитки, перебуває у трудових відносинах з військовою частиною № НОМЕР_1 та перебуває на посаді водія,- суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що в силу вищевказаних правових норм обов`язок щодо відшкодування такої шкоди покладається саме на відповідача, а тому, позов в частині стягнення матеріальної шкоди підлягає задоволенню.
Що стосується позовних вимог про стягнення моральної шкоди, то згідно вимог ч.1 ст.1167 ЦК України, зокрема, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою ст.1167 ЦК України, суд дійшов обгрунтованого висновку щодо покладення відповідальності за відшкодування моральної шкоди на відповідача.
Також, суд з урахуванням всіх обставин справи, характеру і розміру завданих позивачці моральних страждань, дійшов обгрунтованого висновку щодо зменшення суми відшкодування моральної шкоди до 3 тис. грн.
За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо часткового задоволення позову.
Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з`ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника Військової частини № НОМЕР_1 - відхилити, а рішення Печерського районного суду м. Києва від 27 травня 2016 р. - залишити без змін.
Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :
Судді :