Справа № 146/821/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"19" липня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі головуючого -судді Пилипчука О.В.

з участю секретаря Бойко Т.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Томашпіль справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментів,-

В С Т А Н О В И В:

5 липня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом, в якому просить змінити розмір стягнення аліментів з відповідача на її користь на утримання неповнолітньої дитини-сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 -на ? частину всіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку по день його повноліття.

Позов ОСОБА_1 обґрунтувала наступним.

30 липня 1995 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем у справі у виконкомі Паланської сільської ради Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 4.

16 липня 2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Від шлюбу у сторін ІНФОРМАЦІЯ_1 народився син ОСОБА_3, який в даний час проживає біля позивачки та знаходиться на її утриманні.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 грудня 2015 року, з відповідача стягуються на користь позивачки аліменти на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/5 частини всіх видів доходу щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, а саме з 8 жовтня 2015 року до закінчення дочкою навчання, тобто до 30 червня 2016 року або до досягнення 23 років.

Оскільки в даний час донька закінчила навчання, тому позивачка вважає, що сума стягуваних аліментів на утримання сина є недостатньою для матеріального утримання дитини.

Відповідач ОСОБА_2 добровільно надавати допомогу на утримання дитини не бажає, не бере участі у додаткових витратах, хоча працює в ТОВ «АК «Зелена долина» АФ «Томашпільське» с.Паланка Томашпільського району на посаді слюсара-ремонтника та отримує заробітну плану. Також ОСОБА_2 отримує пенсію у УПФ України в Томашпільському районі

В судове засідання позивачка ОСОБА_1 не з'явилася, однак подала до суду заяву, в якій просить справу слухати у її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_6 в судове засідання не з'явився, однак подав до суду заяв, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає, не заперечує проти їх задоволення.

Суд вважає можливим розглянути справу у відсутності сторін, які заявили про розгляд справи за їх відсутності, на підставі наявних у справі доказів, відповідно вимог ст.158 ЦПК України.

Оскільки сторони в судове засідання не з'явились, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.2 ст.197 ЦПК України не здійснювалося.

Суд, розглянувши заяви сторін у справі, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, прийшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ст..1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб.

Статтею 3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч. 2 ст. 27 ЦПК України, особи, які беруть участь у справі позовного провадження, для підтвердження своїх вимог або заперечень зобов'язані подати усі наявні у них докази або під час попереднього судового засідання, а якщо попереднє судове засідання у справі не проводиться - до початку розгляду справи по суті.

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч. 2 та 3 ст. 181 СК України за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Відповідно ч.1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Судом встановлено, що у сторін є дитина-ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2) (а.с.6).

Згідно довідки сільського голови Паланськолї сільської ради № 589 від 4 липня 2016 року, на утриманні ОСОБА_1 знаходиться син ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.9).

Таким чином ОСОБА_2 зобов'язаний утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно рішення Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 грудня 2015 року, вирішено: стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, працюючого слюсарем-ремонтником в ТОВ «АК «Зелена долина», жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 08 жовтня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, працюючого слюсарем-ремонтником в ТОВ «АК «Зелена долина», жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі 1/5 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 08 жовтня 2015 року до закінчення ОСОБА_5 навчання, тобто до 30 червня 2016 року або до досягнення 23 років (а.с.11-12).

Згідно довідки ТОВ «АК «Зелена долина» № 74 від 30 червня 2016 року, ОСОБА_2 працює в ТОВ з 25 лютого 2016 року, на даний час займає посаду -підсобний робітний, дохід за період з 25 лютого 2016 року по 30 червня 2016 року склав 14582,32 грн (а.с.7).

Відповідно постанови про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника серії ВП № 49722460 від 21 березня 2016 року, постановлено звернути стягнення на доходи ОСОБА_2, який працює у ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» (а.с.8).

Відповідно до ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку.

Відповідно до ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст. 182 СК України при визначені розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. дочки, сина, інших обставин, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів не може бути менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Підставою для зміни розміру аліментів може бути зміна матеріального чи сімейного стану платника або одержувача аліментів, зміна матеріального стану дитини, погіршення чи поліпшення здоров'я однієї зі сторін тощо.

Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв'язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров"я когось із них.

Відповідно до п.п.3 п.17 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Враховуючи зміст ст.ст.181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв'язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов'язує їх зі способом присудження (ч.3 ст.181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров"я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст.184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст.182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Указаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року № 6-143цс13 і відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх судів України.

Як встановлено, що на підставі рішення Томашпільського районного суду від 7 грудня 2015 року аліменти із відповідача стягувалися на двох дітей, однак в даний час одні із дітей закінчила навчання, в зв'язку з чим аліменти на її утримання припинено.

Відповідач ОСОБА_2 працює, має постійне місце роботи, окрім того ним повністю визнано позовні вимоги позивачки в даному позові, що не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд.

Відповідно до п. 24 ч.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України №2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясовування і дослідження інших обставин справи.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Отже, виходячи з встановлених обставин справи, та рівності обов'язку обох батьків утримувати дітей, враховуючи, що відповідач ОСОБА_2 повністю визнав позовні вимоги ОСОБА_1, суд приходить до висновку, що згідно з матеріальними потребами неповнолітньої дитини та відповідно до реальних матеріальних можливостей відповідача доцільно змінити розмір аліментів, визначених рішенням суду від 7 грудня 2015 року, із частки 1/5 від заробітку (доходу) батька дитини на частку ? від заробітку (доходу) батька дитини щомісячно до досягнення дитиною повнолітття, тобто задовольнити позовні вимоги.

Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Позовну заяву ОСОБА_1 пред'явлено до суду 5 липня 2016 року, відповідно починаючи з цієї дати суд присуджує новий розмір аліментів.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 81 ЦПК України не підлягають оплаті при зверненні до суду і покладаються на сторони після розгляду справи судом судовий збір у справах про стягнення аліментів.

Згідно п. 5 ст. 4 Декрету Кабінету Міністрів України "Про державне мито" від сплати державного мита звільняються позивачі - за позовами про стягнення аліментів.

Згідно Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленому законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду,-у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Ставка судового збору за поданням до суду позовної заяви майнового характеру справляється у розмірі 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати. Отже, якщо станом на 1 січня 2016 року розмір мінімальної заробітної плати становив 1378,00 грн, тому ставка судового збору в даній справу становитиме 551,20 гривень.

Таким чином з ОСОБА_2 підлягає стягненню в доход держави 551,20 гривень судового збору.

На підставі викладеного, керуючись статями 180-182, 191, 198-200 СК України, статями 10, 15, 57-62, 64, 88, 212-215, 224-227, 367 ЦПК України суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну розміру аліментівзадовольнити.

Змінити розмір аліментів, визначених за рішенням Томашпільського районного суду Вінницької області від 7 грудня 2015 року, а саме стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податків НОМЕР_1, працюючого слюсарем-ремонтником в ТОВ «АК «Зелена долина», жителя АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1, яка проживає АДРЕСА_1, на утримання сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів доходів, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня звернення до суду, а саме з 5 липня 2016 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551,20 гривень (п'ятсот п'ятдесят одну гривню 20 копійок) судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Виконавчий лист № 146/1415/15-ц, виданий на виконання рішення Томашпільського районного суду Вінницької області по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2про стягнення аліментів на утримання дітей- відкликати після набрання рішенням суду законної сили.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано у строк, встановлений ст. 294 ЦПК України. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: О. В. Пилипчук