Провадження № 2/641/564/2016 Справа № 641/5109/15-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
26 грудня 2016 року Комінтернівський районний суд міста Харкова у складі:
головуючого - судді Колодяжної І.М.
при секретарі -Ягодіній М.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення від права на спадкування , -
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про усунення відповідача від права на спадкування за законом , після смерті ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року .
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що квартира АДРЕСА_1 належала чоловіку позивача ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 року, на праві власності відповідно до договору купівлі-продажу від 23 вересня 2002 року. Після його смерті відкрилася спадщина на спірну квартиру, заповіту складено не було. Позивач, як дружина померлого, постійно проживала разом із спадкодавцем та у встановлений строк звернулася до державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка. Окрім позивача до нотаріальної контори звернулася донька померлого , відповідач по справі, із заявою про прийняття спадщини після смерті батька, яка з позивачем та її померлим чоловіком не проживала , а проживає та зареєстрована в Російській Федерації. Померлий тяжко хворів, але відповідачка з 2012 року батька не навідувала , ніякої матеріальної та моральної підтримки йому не надавала. У 2011 році чоловікові ампутували ногу (діабетична гангрена), він став прикутим до ліжка, інвалідом 2 групи. Через похилий вік, каліцтво і тяжку хворобу був у безпорадному стані, потребував постійного стороннього догляду, допомоги і піклування.У 2012 році в Харкові було Євро по футболу і донька вперше за все своє життя прилетіла з чоловіком і сином до батька (вони не бачилися 37 років). На протязі тижня вони зустрічалися, а від'їжджаючи вона обіцяла через півроку - рік приїхати. Чоловік неодноразово телефонував і просив відповідачку врахувати стан його здоров'я та приїхати до нього. Разом з відповідачкою було б легше і позивачці доглядати за тяжко хворим. Впродовж майже трьох років (з 2011 року до моменту смерті), спадкодавець окрім фізичного болю, який спричиняли йому хвороби, зазнавав душевних страждань у зв'язку з поведінкою відповідача, постійно мав надію, що відповідачка змінить своє ставлення і приїде до нього. Позивач вважає, що відповідачка під час тяжкої хвороби батька, який був у безпорадному стані, мала можливість, але свідомо ухилялася від надання спадкодавцю будь - якої моральної підтримки та матеріальної допомоги.
В судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали, просили його задовольнити.
Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином. Зі згоди позивача та її представника суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України.
Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, допитавши свідка, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про відмову в задоволенні позову.
Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.
Судом встановлено, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з 12 листопада 2005 року перебували у зареєстрованому шлюбі.
ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3 помер..
Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1.
Як вбачається з копії спадкової справи за №663/2014, до майна померлого ІНФОРМАЦІЯ_2 року ОСОБА_3, заведеної Сьомою Харківською державною нотаріальною конторою, з заявами про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 звернулися дружина померлого ОСОБА_1 та донька померлого ОСОБА_2
Відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Відповідно до ч. 1 ст. 1267 Цивільного кодексу України частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.
Відповідно до ст.1224 ч.3,5 Цивільного кодексу України не мають права на спадкування за законом батьки (усиновлювачі) та повнолітні діти (усиновлені), а також інші особи, які ухилялися від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця, якщо ця обставина встановлена судом. За рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані.
Згідно п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»правило абзацу другого частини третьої статті 1224 ЦК стосується особи, яка зобов'язана була утримувати спадкодавця згідно з нормами Сімейного кодексу України (далі - СК). Факт ухилення особи від виконання обов'язку щодо утримання спадкодавця встановлюється судом за заявою заінтересованої особи (інших спадкоємців або територіальної громади). При цьому слід враховувати поведінку особи, розуміння нею свого обов'язку щодо надання допомоги, її необхідність для існування спадкодавця, наявність можливості для цього та свідомого невиконання особою встановленого законом обов'язку. Непред'явлення спадкодавцем, який мав право на утримання, позову про стягнення аліментів до особи, яка претендує на спадщину, не є достатньою підставою для відмови в позові про усунення від права на спадкування.
Правило частини п'ятої статті 1224 ЦК стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до СК не були зобов'язані утримувати спадкодавця.
Безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування.
ОСОБА_3 мав захворювання, що підтверджується копією довідки до акту огляду МСЕК серії 10ААБ, випискою з історії хвороби №8429 Комунального закладу охорони здоров»я Харківської міської клінічної багатопрофільної лікарні №17, лікарським свідоцтвом про смерть №000220.
Допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_4, кожен окремо, підтвердили, що ОСОБА_3 мав низку захворювань, у нього була ампутована нога, опікувалася ним ОСОБА_1, донька з ним рідко спілкувалася, допомоги не надавала.
Виходячи зі змісту ст.1224 ч.3,5 Цивільного кодексу України, при вирішенні такої справи необхідно встановити як факт ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і факт перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво та потребу спадкодавця в допомозі цієї особи.
Для постановлення рішення про усунення від спадкування у справі повинні бути надані належні та допустимі докази, які б свідчили про те, що спадкодавець потребував допомоги відповідача, останній мав можливість її надати, проте умисно ухилявся від обов»язку щодо її надання, оскільки сам лише факт тривалого не спілкування спадкоємця зі спадкодавцем сам по собі не може бути підставою для застосування ч. 5 ст. 1224 ЦК України.
Таким чином, для задоволення позовних вимог про усунення від права на спадкування відповідно до ч. 5 ст. 1224 ЦК України має значення сукупність наступних обставин: умисне ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання, перебування спадкодавця в безпорадному стані та потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи, оскільки лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування.
Вимога про усунення спадкоємця від права на спадкування може бути пред'явлена особою, для якої таке усунення породжує пов'язані зі спадкуванням права та обов'язки, одночасно з її позовом про одержання права на спадкування з підстав, визначених у частині другійстатті 1259 ЦК України.
Доказів того, що ОСОБА_2 ухилялась від надання допомоги померлому батькові, який потребував допомоги, матеріали справи не містять.
Також ні позивачем, ні її представником в судовому засіданні не надано доказів того, що померлий ОСОБА_3 знаходився в безпорадному стані.
Крім того, матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_3 за життя звертався до ОСОБА_2 з проханням, щодо надання допомоги та відповідач йому відмовила.
Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.
Відповідно до ст. ст. 59, 60 того ж Кодексу доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши до суду належні та допустимі докази на їх підтвердження, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору.
Обставини, які мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.
Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.
Таким чином, аналізуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку про відсутність правових підстав для усунення відповідача від права на спадкування, тому позовні вимоги є недоведеним та такими, що задоволенню не підлягають.
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212, 214-215, 224-227 ЦПК України,
В задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі протягом десяти днів з дня його проголошення апеляційної скарги, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Мотивоване рішення виготовлено 28 грудня 2016 року.

Суддя: І. М. Колодяжна