Єдиний унікальний номер 236/516/16-ц Номер провадження 22-ц/775/1249/2016
Головуючий в 1 інстанції: Саржевська І.В.
Доповідач: Тимченко О.О.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого судді: Тимченко О.О.,

суддів: Дундар І.О., Корчистої О.І.,

за участю секретаря Чуряєва В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмут апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 березня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 по стягнення суми авансу,-

В С Т А Н О В И В :

Ухвалою Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 березня 2016 року заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову задоволено: накладено арешт на ? частину квартири АДРЕСА_1, яка належить на праві власності ОСОБА_3 на підставі рішення Краснолиманського міського суду Донецької області від 13.05.2015 року.

З вказаною ухвалою не погодилась ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій ставить питання про скасування ухвали , посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що в заяві позивача не було наведено ніяких доказі з приводу того, що вона має намір розпорядитись зазначеним майно на свій розсуд, це майно не має ніякого відношення до предмету спору та вартість ? частини квартири значно перевищує ціну позову.

Відповідач в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримала та просила її задовольнити.

Представник позивача та позивач в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, від них надійшла телеграма про розгляд справи за їх відсутності ( а.с.161).

Апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились, оскільки відповідно до вимог ст. 305 ч. 2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, відповідачку, дослідивши матеріали цивільної справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що 15.08.2015року відповідач ОСОБА_1, яка є власником житлового будинку, розташованого в АДРЕСА_3 (а.с. 60, 125, 126), домовилася з позивачем ОСОБА_2 про продаж вказаного житлового будинку за 15 000 американських долларів. В цей же день, а саме 15.08.2015року, ОСОБА_1 отримала від ОСОБА_2 в рахунок майбутнього продажу 5 000грн, про що ними були написані відповідні розписки (а.с.13, 61). Після чого, з цих же підстав, та з метою підготовки документів для оформлення купівлі-продажу нерухомого майна , ОСОБА_1 отримувала від ОСОБА_2 гроші в сумі 30 000грн, які остання передавала через свого сина ОСОБА_4, що підтверджується розписками від 04.09.2015року (а.с.14, 62). Однак до теперішнього часу договір купівлі-продажу жилого будинку, розташованого по АДРЕСА_3 не посвідчено у зв'язку з тим, що відповідач своєчасно не підготувала необхідні документи, а за цей час змінилося особисті обставини позивача. Жодна із сторін не заперечує факту передачі-отримання грошей в сумах, вказаних в розписках, в рахунок майбутньої купівлі-продажу житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_3, як і того, що договір не було укладено з тих підстав, що відповідач не виконала умови сумісних домовленостей.

Задовольняючи заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову суд першої інстанції виходив з того, що вимоги позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на ? частину квартири ґрунтуються на законі і заявником надані всі необхідні дані, перелічені у ст. 151 ЦПК Україну для накладанням арешту на майно ОСОБА_3, а невжиття заходів забезпечення позову може ускладнити чи зробити неможливим подальше виконання рішення суду.

Такий висновок суду є вірним і відповідає вимогам матеріального та процесуального закону.

Відповідно до ч.1 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити передбачені цим Кодексом заходи забезпечення позову.

Згідно із ч.1 ст.152 ЦПК України позов забезпечується накладанням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

В силу ч.3 ст.152 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим конання рішення суду.

Згідно із п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Як передбачено п.7 вказаної постанови забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи. Питання про забезпечення позову вирішує суддя одноособово або суд у судовому засіданні (залежно від стадії розгляду справи) в день надходження заяви.

При розгляді заяви судом першої інстанції враховано, що позивачем до відповідача заявлені вимоги про стягнення суму суми авансу у розмірі 35 000 гривен. Відповідач у добровільному порядку відмовляється повертати кошти. Крім того, судом враховано, що ОСОБА_1 є власником ? частини квартири АДРЕСА_1.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, що належить на праві приватної власності ОСОБА_1

Доводи апеляційної скарги про те, що вартість квартири значено більше суми позову є безпідставними, оскільки відповідачкою на підтверджено даної обставини не надано доказів.

Доводи апеляційної скарги не впливають на правильні правові висновки суду першої інстанції та задоволенню не підлягають.

Згідно із вимогами п.1 ч.1 ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

За таких підстав апеляційна скарга підлягає відхиленню, а ухвала суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст.307, 312, 315 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Краснолиманського міського суду Донецької області від 03 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О.Тимченко

Судді: І.О.Дундар

О.І.Корчиста