АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

02 листопада 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Юрченко А.С.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року про відмову в задоволення заяви про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

ВСТАНОВИЛА:

В провадженні Шевченківського районного суду м. Києва перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_4 до Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О. Довженка» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

Позивач 21 вересня 2016 року звернулась до Шевченківського районного суду м. Квєва з заявою із заявою про забезпечення позовних вимог шляхом накладення арешту на. грошові кошти Державного підприємства «Національна кіностудія художніх фільмів ім. О.Довженка» на рахунках в будь-яких банківських, фінансових установах в межах суми 356 105,62 грн. до вирішення справи по суті спору, оскільки рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21 липня 2016 р. у справі № 761/16644/16-ц встановлено що ДП «НКХФ ім. Довженка» має заборгованість із виплати заробітної плати своїм працівникам, постановами ВДВС Шевченківського РУЮ м. Києва накладено арешт на грошові кошти ДП «НКХФ ім. Довженка» у виконавчих провадженнях №№ 49740496, 52065582, які не закінчені через не виконання ДП «НКХФ ім. Довженка» рішення судів в добровільному порядку, відсутність грошових коштів на рахунках ДП «НКХФ ім. Довженка» для їх виконання в примусовому порядку, що є доказом того, що не вжиття заходів забезпечення позову утруднить, чи зробить неможливим виконання рішення суду у цій справі.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_4 про скасування заходів забезпечення позову відмовлено.

Справа №761/3882/16-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/13779/2016
Головуючий у судіпершоїінстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у судіапеляційноїінстанції: Стрижеус А.М.
Не погоджуючись з зазначеною ухвалою ОСОБА_4 подано апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року та постановити нову про задоволення заяви про забезпечення позову, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Заслухавши доповідь судді, пояснення представників сторін, вивчивши матеріали справи і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 28 вересня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_4 про забезпечення позову відмовлено.

Відповідно до ч.1, ч.3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову на будь-якій стадії процесу, якщо невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ч. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, (суд, суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер і діють до виконання рішення суду, яким закінчується розгляд справи по суті.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Наприклад, обмеження можливості господарюючого суб'єкта користуватися та розпоряджатися власним майном іноді призводить до незворотних наслідків.

Слід зазначити, що при вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не учасниками даного судового процесу.

Адекватність заходу забезпечення позову, що застосовується судом, визначається його відповідністю вимогам, на забезпечення яких він вживається. Оцінка такої відповідності здійснюється судом, зокрема, з урахуванням співвідношення права (інтересу), про захист яких просить заявник, та інтересів сторін та інших учасників судового процесу.

Відмовляючи ОСОБА_4 в задоволенні заяви про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що в розумінні вимог чинного законодавства України, рахунки не є майном, а отже відповідно до приписів ст. 152 ЦПК України, накладення арешту на них не є можливим.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції, який ґрунтується на вимогах закону, суду першої інстанції надано належну оцінку обставинам справи.

Колегія суддів, вважає, що доводи в апеляційній скарзі не спростовують висновків суду та не впливає на їх правильність, а тому не можуть бути прийняті до уваги.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 312 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 305, 307, 312, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від28 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач:

Судді: