Номер провадження: 88-ц/785/60/16
Головуючий у першій інстанції
Доповідач Таварткіладзе О. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого Таварткіладзе О.М.

суддів: Гірняк Л.А., Сєвєрової Є.С.,

при секретарі: Ярахмедові Є.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року за ново виявленими обставинами по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ „Добробут ЛТД, ОСОБА_3 (треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5) про визнання правочину недійсним та поділ спільного майна подружжя, -

В С Т А Н О В И Л А:

У березні 2011 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, товариства з обмеженою відповідальністю «Добробут ЛТД», ОСОБА_3, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання правочину недійсним та поділ спільного майна подружжя.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року позов задоволено.

Визнано недійсною угоду про заміну сторони у договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 9 червня 2011 року, яка була укладена 10 червня 2011 року між ТОВ «Добробуд ЛТД», Бородіною Н.О. та Хлібодаром О.Р.

Визнано недійсною нову редакцію договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 10 червня 2011 року, який було укладено між ТОВ «Добробуд ЛТД» та ОСОБА_3

Розподілено майно, що належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на праві спільної сумісної власності подружжя, та виділено ОСОБА_1 майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1»), м. Одеса.

Витребувано у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 року на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1»), м. Одеса.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без задоволення.

У серпні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року ухваленого у даній справі у звязку з нововиявленими обставинами.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 3 грудня 2015 року заяву Карпова К.В. відхилено, рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 19 жовтня 2016 року ухвалу апеляційного суду Одеської області від 03 грудня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду. При цьому законодавець не ставить за основу для цього підстави скасування преюдиційного судового рішення.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. п. 3, 9 постанови від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК України нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Скасування судового рішення (п. 3 ч. 2 ст. 361 ЦПК України) може бути визнано нововиявленою обставиною лише в тому випадку, коли суд обґрунтував ухвалене судове рішення скасованим (воно було підставою для ухвалення такого судового рішення) або виходив із нього, хоча прямо й не посилався на нього на підтвердження наявності вказаних обставин, а також якщо наслідком скасування судового рішення є інше за змістом вирішення спору.

Вирішуючи питання про скасування судового рішення із зазначених підстав, суди мають виходити з преюдиційного зв'язку судових рішень, зокрема, із того, що між рішеннями має існувати матеріально-правовий зв'язок, факти, встановлені в одній із справ, мають значення для іншої справи.

З обставин справи вбачається, що рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 14 листопада 2013 року у справі за позовом ОСОБА_1 здійснено розподіл майна подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення, яким позов залишено без задоволення. При цьому підставою для відмови в задоволенні позову стало рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 30 січня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14 травня 2014року, яким визнано дійсним договір дарування грошових коштів у сумі 900 000 грн від 30 березня 2008 року, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 Даним судовим рішенням установлено, що 30 березня 2008 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_2 було укладено договір цільового дарування грошових коштів, відповідно до умов якого ОСОБА_5 подарувала ОСОБА_2 900 000 грн з метою придбання нерухомості по вул. Гагарінське плато, 5/1 у м. Одесі. Інших доказів на підтвердження того, що спірне майно є особистою власністю ОСОБА_2 не надано.

З матеріалів справи вбачається, що зазначені судові рішення скасовані ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 вересня 2014 року, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції. При новому розгляді, рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 1 липня 2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 01.09.2015 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02.12.2015 року відмовлено ОСОБА_5 у задоволенні позову про визнання договору дарування дійсним (а. с. 238-241, 245-246, т.2).

Таким чином, оскільки преюдиціальне судове рішення, яке було підставою для ухвалення рішення та відмову в задоволення позову ОСОБА_1, скасоване, а новим судовим рішенням не встановлено факту придбання ОСОБА_5 спірного майна за власні кошти, отримані в дар, тому підстав для застосування положення ч. 4 ст. 61 ЦПК України (звільнення від доказування) немає і дане питання має бути встановлена рішенням у цивільній справі за спором, який розглядається.

Відповідно до абз. 1, 2 п. 19 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» у разі скасування у зв'язку з нововиявленими обставинами ухваленого судом апеляційної або касаційної інстанції нового рішення справа розглядається ними на загальних підставах за раніше поданими апеляційними або касаційними скаргами.

Оскільки статтею 307 ЦПК України не передбачено права суду апеляційної інстанції передавати справу на новий розгляд, після скасування судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами при новому розгляді справи суд керується правилами розгляду справи судом першої інстанції, з винятками й доповненнями, встановленими главами ЦПК України щодо апеляційного провадження та провадження у зв'язку з нововиявленими обставинами. При цьому з урахуванням вимог статті 303 ЦПК України апеляційний суд на підставі доказів, поданих особами, які беруть участь у справі, досліджує обставини, що стали підставою для перегляду судового рішення, дає юридичну кваліфікацію фактичних обставин справи і ухвалює відповідне судове рішення у справі.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є:

1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи;

2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими;

3) невідповідність висновків суду обставинам справи;

4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права, а також розгляд і вирішення справи неповноважним судом; участь в ухваленні рішення судді, якому було заявлено відвід на підставі обставин, що викликали сумнів у неупередженості судді, і заяву про його відвід визнано судом апеляційної інстанції обґрунтованою; ухвалення чи підписання постанови не тим суддею, який розглядав справу.

Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

Порушення норм процесуального права можуть бути підставою для скасування або зміни рішення, якщо це порушення призвело до неправильного вирішення справи.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із Законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог або заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні.

Судом встановлено, що:

20 лютого 2009 року Другим Суворовським відділом РАЦСу Одеського міського управління юстиції шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, укладений 25 серпня 2006 року у Другому відділі РАЦСу Приморського районного управління юстиції м.Одеси, актовий запис № 408, було розірвано, про що в книзі записів про розлучення було зроблено запис № 19.

02 квітня 2008 року, тобто під час перебування у шлюбі з ОСОБА_1, ОСОБА_2 було укладено з ТОВ „Інвест-Прогрес» договір № Г1/ИО-4 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна, відповідно до якого ТОВ „Інвест-Прогрес зобовязалось передати у власність ОСОБА_2 безумовне майнове право на нежитлове приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,33 кв.м, розташоване на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Україна, місто Одеса, Гагарінське плато, 5/1, а ОСОБА_2 зобовязалась прийняти вказане майнове право та сплатити ТОВ „Інвест-Прогрес суму договору. Згідно п. 5.1 цього договору, сума договору становить 1034576,82 гривень, з яких 862147,35 гривень договірна вартість, а 172429,47 гривень складає ПДВ.

15 травня 2008 року ОСОБА_2 було здійснено на користь ТОВ „Інвест-Прогрес платіж у розмірі 200000,00 грн. із призначенням „переказ готівки, інвестування будівництва згідно договору № Г1/ИО-4 від 2 квітня 2008 року, з урахуванням ПДВ 33333,33 грн., що підтверджується квитанцією № 144-1305F/1.

22 травня 2008 року ОСОБА_2 було здійснено на користь ТОВ „Інвест-Прогрес платіж у розмірі 655100,00 грн. із призначенням платежу „переказ готівки, інвестування будівництва згідно договору № Г1/ИО-4 від 2 квітня 2008 року, з урахуванням ПДВ 109183,33 грн., що підтверджується квитанцією № 208-1305М/1.

В подальшому, вже після розірвання шлюбу, на підставі угоди про заміну сторони від 30 червня 2009 року, між ТОВ „Добробуд ЛТД та ОСОБА_2 09 червня 2011 року було укладено договір про внесення змін до Договору № Г1/ИО-4 про пайову участь у будівництві обєкта нерухомого майна від 02 квітня 2008 року, відповідно до якої даний договір було викладено у новій редакції та його було озаглавлено „Договір купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7.

Згідно п. 3.1. договору № Г1/ИО-4 від 02 квітня 2008 року у його редакції від 09 червня 2011 року, у порядку, передбаченому цим договором ТОВ „Добробуд ЛТД зобовязалось передати у власність ОСОБА_2 безумовне майнове право на нежитлове приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв.м, розташоване на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Україна, місто Одеса, Гагарінське плато, 5/1 (ЖК „Гагарін Плаза-1), а ОСОБА_2 зобовязалась прийняти це право та сплатити за нього грошові кошти.

Відповідно до п.п. 5.1, 5.3, 5.4 договору № Г1/ИО-4 від 02 квітня 2008 року у редакції договору від 09 червня 2011 року, ціна цього договору дорівнює сумі частини інвестиції, яка була сплачена інвестором на момент укладення цієї редакції договору (855100,00 грн.) та залишку, розмір якого складає 179476,82 грн. та може бути відкоригований із урахуванням коливань курсу долара США та має бути сплачений шістьма платежами протягом червня-листопада 2011 року.

10 червня 2011 року між ТОВ „Добробуд ЛТД, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 було укладено угоду про заміну Сторони у Договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7 від 09 червня 2011 року, згідно умов якої до ОСОБА_3 перейшли усі права та обовязки ОСОБА_2 за Договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7 від 09 червня 2011 року у обсязі та на умовах, які існували на момент укладання цієї угоди.

10 червня 2011 року між ТОВ „Добробуд ЛТД та ОСОБА_3 було підписано нову редакцію даного договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно.

Суд першої інстанції критично оцінив надану представником відповідача ОСОБА_2 копію розписки останньої від 17 березня 2010 року на підтвердження факту отримання нею від відповідача ОСОБА_3 грошових коштів у розмірі пайового внеску в сумі 1034577,00 грн. згідно договору № 1/10 про відступлення права вимоги від 10 березня 2010 року, оскільки оспорювані угода про заміну сторони у договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7 від 9 червня 2011 року та нова редакція договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7 були укладені 10 червня 2011 року. Таким чином, згадана розписка від 17.03.2010 року не може розглядатися судом у якості доказу отримання ОСОБА_2 грошових коштів від ОСОБА_3 за угодою про заміну сторони у договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7 від 09.06.2011 року, яка була укладена 10.10.2011 року між ТОВ „Добробуд ЛТД, ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Крім того, районний суд вважав неспроможними доводи відповідача ОСОБА_2 стосовного того, що грошові кошти, які були витрачені нею на придбання майнових прав за договором № Г1/ИО-4 від 2 квітня 2008 року, були отримані нею на підставі договору цільового дарування грошових коштів від 30 березня 2008 року від її матері ОСОБА_5, з огляду на що дані майнові права були її особистою приватною власністю.

Також судом встановлено, що:

22 січня 2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ „ОТП Банк було укладено кредитний договір № ML-505/006/2008, відповідно до умов якого ОСОБА_5 отримала кредит у розмірі 183715 доларів США.

22 січня 2008 року між ОСОБА_5 та ЗАТ „ОТП Банк було укладено договір іпотеки № РML-505/006/2008/1 за р.№ 123, відповідно до умов якого в забезпечення виконання своїх зобовязань за кредитним договором № ML-505/006/2008 від 22 січня 2008 року ОСОБА_5 передала в іпотеку банку належну їй квартиру за адресою: АДРЕСА_1.

22 січня 2008 року між ОСОБА_4 та ЗАТ „ОТП Банк було укладено договір іпотеки № РML-505/006/2008 за р.№ 59, відповідно до умов якого в забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_5 за кредитним договором № ML-505/006/2008 від 22 січня 2008 року ОСОБА_4 передала в іпотеку банку належну їй трикімнатну квартиру за адресою: АДРЕСА_2.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_1, що майнові права, набуті ОСОБА_2 за договором № Г1/ИО-4 від 02 квітня 2008 року, є спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_1, які на момент придбання цих прав перебували у зареєстрованому шлюбі.

Набувши такий висновок, суд першої інстнації вважав обгрунтованими вимоги ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя із виділенням йому майнових прав за Договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно № 2/0-7 у редакції від 9 червня 2011 року на 1/2 частину нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв.м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Україна, місто Одеса, Гагарінське плато, 5/1 (ЖК „Гагарін Плаза-1) виходячи з наявності у позивача такого права в силу закону.

При цьому суд першої інстнації зазначив, що реалізація даного права позивача є неможливою у звязку із відчуженням ОСОБА_2 вищевказаних майнових прав на користь ОСОБА_3, у звязку із чим правочин щодо відчуження цих майнових прав порушує права ОСОБА_1

Судова колегія з таким висновком суду першої інстанції погоджується.

Як розяснено в абз. 1 п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» до складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що

знаходиться у третіх осіб.

З представлених до апеляційного суду матеріалів вбачається, що:

- відповідно до свідоцтва на нерухоме майно від 07.10.2014 року ОСОБА_3 є односособовим власником нежитлового приміщення-офісу № 31 в будинку 5/2 по Гагарінському плато в м. Одесі. Свідоцтво зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення державного реєстратора від 07.10.2014 року.

Як вбачається зі змісту позову ОСОБА_1, позивачем заявлені вимоги щодо виділу йому в порядку поділу спільного майна подружжя майнових прав.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація права власності та іншихречових прав проводиться на підставі рішення суду, що набрало законної сили,щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 190 ЦК України майнові права є неспоживною річчю. Майнові права визнаються речовими правами.

Буквальне тлумачення норми п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» може давати підстави для висновку про те, що державна реєстрація права власності здійснюється щодо права власності, а державна реєстрація інших речових прав здійснюється щодо таких прав. Іншими словами, якщо суд ухвалив «визнати право власності» то реєстрації підлягає право власності, якщо ж суд вирішив «визнати майнові права» то реєстрації підлягають саме такі права.

У своїй постанові від 30.01.2013 року у справі № 6-168цс12 Верховний Суд України зазначив, що майнові права на нерухомість, що є обєктом будівництва (інвестування), не є речовими правами на чуже майно, оскільки обєктом цих прав не є «чуже майно», а також не є правом власності, оскільки обєкт будівництва (інвестування) не існує на момент встановлення іпотеки, а тому не може існувати й право власності на нього.

Отже, майнові права не є правом власності, вони є самостійним обєктом цивільних прав.

Цінність майнового права, яке «інвестор» отримує в результаті укладення договору купівлі-продажу майнових прав на квартиру полягає в його змісті, тобто можливості «інвестора» після закінчення будівництва і введення будинку в експлуатацію набути право власності на обєкт інвестування, тобто нову квартиру. У звязку із цим норма п. 9 ч. 1 ст. 27 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» повинна розумітися з точки зору поширювального тлумачення, «духу» закону.

В даному випадку має місце так зване перетворення (трансформація) майнових прав у право власності.

Таким чином на час перегляду рішення апеляційного суду Одеської області від 19.02.2014 року за нововиявленими обставинами, майнові права, щодо виділення яких в порядку поділу спільного майна ОСОБА_1 заявлялися позовні вимоги, перестали існувати у звязку з трансформаціїєю їх у право власності на обєкт нерухомого майна - нежитлове приміщення-офіс № 31 в будинку 5/2 по Гагарінському плато в м. Одесі.

Вимог про поділ нежитлового приміщення-офісу № 31 в будинку 5/2 по Гагарінському плато в м. Одесі, ОСОБА_1 не заявлялося, а у суду апеляційної інстанції відсутні процесуальні повноваження уточнювати позовні вимоги на стадії апеляційного перегляду рішення районного суду.

При таких обставинах, рішення суду першої інстанції в частині задоволення вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 року на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1») м. Одеса та про задоволення вимог про витребування на його користь у ОСОБА_3 майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 року на 1/2 частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1»), м. Одеса не може залишатися в силі і підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задоволенні вимог у звязку з відсутністю (неіснуванням) на час апеляційного розгляду предмету заявлених вимог майнових прав, як самостійного обєкта цивільних прав.

Проте в іншій частині рішення суду першої інстанції - зокрема про задоволення вимог про визнання недійсною угоду про заміну сторони у договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 9 червня 2011 року, яка була укладена 10 червня 2011 року між ТОВ «Добробуд ЛТД», Бородіною Н.О. та Хлібодаром О.Р. та визнання недійсною нову редакцію договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 10 червня 2011 року, який було укладено між ТОВ «Добробуд ЛТД» та Хлібодаром О.Р. слід залишити без змін, оскільки укладеними договорами про відчуження ісунуючих на той час майнових прав, які є спільною сумісною власністю Бородіної Н.О. та Карпова К.В., дійсно порушені права Карпова К.В. Оскільки майнові права за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 09 червня 2011 року на 1/2 частини нежитлового приміщення будівельний № 7, розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 перетворилися в обєкт нерухомості - нежитлове приміщення офісу № 31 в будинку 5/2 по Гагарінському плато в м. Одесі, право власності на яке виникло після прийняття новозбудованого обєкту будівництва в експлуатацію, то Карпов К.В., як особа чиї права були порушені угодою про заміну сторони у договорі купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 9 червня 2011 року, яка була укладена 10 червня 2011 року між ТОВ «Добробуд ЛТД», Бородіною Н.О. та Хлібодаром О.Р. та новою редакцією договору купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно від 10 червня 2011 року, який було укладено між ТОВ «Добробуд ЛТД» та Хлібодаром О.Р., не позбавлений права заявити вимоги про поділ такого майна та його витребування.

Таким чином, судова колегія доходить висновку, що заяву Карпова Костянтина Володимировича про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року за ново виявленими обставинами підлягагає задоволенню, рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року скасуванню у звязку з нововиявленими обставинами з ухваленням нового судового рішення, яким апеляційні скарги представника Бородіної Н.О. Грабаря О.А. та представника Хлібодара О.Р. Бєлогуб М.В. слід задовольнити частково. Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року в частині задоволення вимог про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя Карпову К.В. майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 09 червня 2011 на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1») м. Одеса та задоволення вимог про витребування у Хлібодара О.Р. на користь Карпова К.В. майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 року на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1»), м. Одеса скасуваню з ухваленням в цій частині нового рішення про відмову у задовленні вказаних вимог . В іншій частині рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року слід залишити без змін.

На підставі викладеного і керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 317, 361, 365 ЦПК України, судова колегія

В И Р І Ш И Л А:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року за ново виявленими обставинами задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 19 лютого 2014 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ТОВ „Добробут ЛТД, ОСОБА_3 (треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5) про визнання правочину недійсним та поділ спільного майна подружжя скасувати у звязку з нововиявленими обставинами та ухвалити нове судове рішення.

Апеляційні скарги представника ОСОБА_5 ОСОБА_6 ОСОБА_7 та представника ОСОБА_3 ОСОБА_8 задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року в частині задоволення вимог про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя ОСОБА_1 майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1») м. Одеса та про витребування у ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 року на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1»), м. Одеса скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення.

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виділення в порядку поділу спільного майна подружжя майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу із вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1») м. Одеса

Відмовити у задоволенні вимог ОСОБА_1 про витребування на його користь у ОСОБА_9 майнових прав за договором купівлі-продажу майнових прав на новозбудоване майно у редакції від 9 червня 2011 року на ? частини нежитлового приміщення будівельний № 7, на момент підписання цього договору розрахунковою площею 76,29 кв. м, розташованого на 0-му поверсі жилого будинку № 2 багатоповерхового жилого комплексу з вбудованими приміщеннями обслуговування й підземним паркінгом за адресою: Гагарінське плато, 5/1 (ЖК «Гагарін Плаза-1»), м. Одеса.

В іншій частині рішення Приморського районного суду м.Одеси від 14 листопада 2013 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, проте може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили рішенням суду.

Головуючий О.М. Таварткіладзе

Судді: Л.А. Гірняк

ОСОБА_10