Справа №2-15/11 21.12.2016 21.12.2016 21.12.2016
Справа № 2-15/11
Провадження № 22ц/784/2613/16 Головуюча в першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого - Довжук Т.С.,

суддів: Колосовського С.Ю., Ямкової О.О.,

із секретарем судового засідання Гавор В.Б.,

розглянула у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК»

на ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року, постановлену за скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» на бездіяльність державного виконавця щодо не внесення даних про зняття арештів до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та забовязання вилучення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна по справі за позовом

публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» (далі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК»)

до

ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

про звернення стягнення на предмет іпотеки,

ВСТАНОВИЛА:

04 жовтня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Южноукраїнського міського відділу ДВС ГТУЮ у Миколаївській області (далі відділ ДВС) щодо не внесення даних про зняття арештів до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та забовязання вилучення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Ухвалою судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року скарга ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» повернута заявнику, оскільки даний спір розглядається в позовному провадженні.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» просить ухвалу судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою задовольнити скаргу в повному обсязі. На думку апелянта ухвала суду постановлена з порушенням норм процесуального права, а висновки суду не відповідають обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково з наступних підстав.

Так, повертаючи заявнику скаргу на бездіяльність державного виконавця суддя, посилаючись на п. 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» вважала, що даний спір розглядається в порядку позовного провадження.

Колегія суддів не погоджується з вказаним висновком, оскільки він не відповідає діючому процесуальному законодавству.

Як вбачається з матеріалів справи, 07 листопада 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця щодо не внесення даних про зняття арештів до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна та забовязання вилучення арешту з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, а саме арешт накладений на квартиру АДРЕСА_1.

Заявник зазначав, що рішенням Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 01 березня 2011 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано право на реалізацію нерухомого іпотечного майна, а саме квартири АДРЕСА_1. Постановою державного виконавця від 13 вересня 2011 року по виконавчому провадженню № 28417188 на вказане нерухоме майно накладено арешт з занесенням до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

19 червня 2012 року виконавче провадження закінчено на підставі ч. 1 ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999 року зі змінами та доповненнями) у звязку з поновленням строку на апеляційне оскарження та припинено чинність арешту майна боржника і скасовано інші заходи примусового виконання рішення суду.

Проте, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна по зазначеному виконавчому провадженню арешт не знято.

21 липня 2016 року ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернулося з заявою до відділу ДВС про зняття арешту, який позбавляє їх права на реалізацію предмета іпотеки, але 28 липня 2016 року отримали відповідь про відсутність правових підстав для зняття арешту.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно із ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції Закону 1999 року зі змінами та доповненнями), державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Пунктом 25 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» передбачено, що оскільки дії державного виконавця, пов'язані з реалізацією арештованого майна, є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків інших осіб (не сторін виконавчого провадження), то до таких правовідносин мають застосовуватися загальні положення про захист цивільних прав шляхом пред'явлення цими особами позову, у зв'язку з чим у цій частині скаргу на дії державного виконавця суд ухвалою залишає без розгляду і роз'яснює заявникові можливість вирішення спору в позовному провадженні.

Проте, зі змісту скарги на бездіяльність державного виконавця вбачається, що скарга подана з підстав порушення прав заявника щодо арештованого майна та незаконності дій державного виконавця у звязку з відмовою зняти арешт з цього майна з внесенням відповідних даних до Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна.

Тобто, предметом оскарження по суті є процесуальна дія державної виконавчої служби, яка підлягає розгляду в порядку, передбаченому розділом VІІ ЦПК України.

Така правова позиції викладена в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 вересня 2015 року по справі № 6-12342св15.

Між тим, суддя першої інстанції на зазначене уваги не звернула та помилково вважала, що спір виник з приводу реалізації арештованого майна, який підлягає розгляду в порядку позовного провадження, а тому скарга підлягає залишенню без розгляду, про що зазначено в мотивувальній частині ухвали судді.

Проте, резолютивна частина ухвали судді не містить висновку про залишення скарги ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» без розгляду.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала судді підлягає скасуванню з поверненням матеріалів скарги до того ж суду для вирішення питання про її прийняття для розгляду в порядку розділу VІІ ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 303, 311, 315 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» задовольнити частково.

Ухвалу судді Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 20 жовтня 2016 року скасувати, а матеріали скарги на бездіяльність державного виконавця повернути до того ж суду для вирішення питання про прийняття її до розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Т.С. Довжук

Судді: С.Ю. Колосовський

ОСОБА_7