Справа №333/3053/16-ц
Провадження №2/333/1931/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

09 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання недійними кредитних договорів, договору поруки, договору іпотеки, скасування реєстрації та зобовязання вчинити певні дії, -

ВСТАНОВИВ:

До суд із позовом 11.03.2015 року звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ПАТ КБ «Надра» про визнання недійним кредитного договору №357/П/2008-840 ID 855945 від 18 липня 2008 року. Посилаються на те, що кредитні кошти надавались на споживчі потреби, для придбання автотранспортного засобу в розмірі 61859 доларів США на строк до 17.07.2015 року. Відсоткова ставка за кредитом складає 14,3% річних, мінімальний платіж по кредиту складає 1177,96 доларів США. В забезпечення вимог виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. Позивач вважає, що кредитний договір порушує його права як споживача, оскільки в порушення ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачі» в кредитному договорі не вказано орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, повязаних з одержанням кредиту, його обслуговування та повернення, таких як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо), податковий режим сплати відсотків, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування. Крім того, в договорі мається істотних дисбаланс прав та обовязків кредитодавця та споживача. З умов кредитного договору №357/П/2008-840 ID 855945 від 18 липня 2008 року вбачається, що він не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які Правилами надання банком України інформації споживачі про умови кредитування та загальної вартості кредиту визнані обовязковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача. Просили визнати недійсним кредитний договір №357/П/2008-840 ID 855945 від 18 липня 2008 року та зобовязати відповідача зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту 46544,96 доларів США сплачених відсотків та 1238,10 доларів США сплаченої пені по кредиту.

Крім того, позивачі просять визнати недійсним кредитний договір №9/П/2005-840 від 22.02.2005 року укладений між ВАТ КБ «Надра» по ОСОБА_1. Посилаються на те, що за цим договором кредитні кошти надавались на купівлю житлового будинку із земельною ділянкою в розмірі 56700 доларів США на термін 180 місяців за відсотковою ставкою 15% річних, яка була змінена додатковою угодою від 13.09.2005 року на 11,5% річних.

Відповідно до п.3.3.1 був встановлений мінімальний платіж по кредиту в сумі 911 доларів США, змінений додатковою угодою від 13.09.2005 року до 766 доларів США. В забезпечення кредитного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки від 22.02.2005 року та укладено між банком та ОСОБА_1 договір іпотеки , за яким в забезпечення вимог виконання кредитного договору ОСОБА_1 був переданий будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, Віта-Поштова, вул.. Островського, б. 21. Також вказує, що під час укладанні кредитного договору банк не повідомив про орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, податковий режим сплати відсотків, переваги та недоліки запропонованих схем кредитування та інше, внаслідок чого права позивачки порушено. Просить визнати недійсним кредитний договір №9/G/2005-840 від 22/02/2005 року, укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1; визнати недійсним договір іпотеки від 22.02.2005 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та ОСОБА_1; провести дії щодо зняття заборони відчуження з нерухомого майна будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, Віта-Поштова, вул.. Островського, б. 21; здійснити державну реєстрацію припинення обтяження на цей будинок, шляхом виключення записів з Державного реєстру речових прав та здійснити державну реєстрацію припинення іпотеки на цей будинок, шляхом виключення запису з Державного реєстру речових прав; визнати недійсним договір поруки від 22.02.2005 року укладений між ВАТ КБ «Надра» та поручителем ОСОБА_2; зобовязати відповідача зарахувати в рахунок погашення тіла кредиту 51844,99 доларів США відсотки по кредиту, 121,70 доларів США пеню по кредиту, 12356,06 доларів США комісії по кредиту.

В судове засідання позивачі не зявились, їх інтереси представляв за договором адвокат ОСОБА_3, який позов підтримав у повному обсязі.

Представник відповідача в судовому засіданні позов не визнала в повному обсязі, пояснила, що кредитні договори укладались в 2005 році та в 2008 році, в той час редакція Закону України «Про захист прав споживачів» була іншої, ніж та, на яку посилається позивач, тому на ці договори не розповсюджуються вимоги встановлені цим Законом в редакції 2011 року та не розповсюджуються Правилами надання банком України інформації споживачі про умови кредитування та загальної вартості кредиту

Заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

18 липня 2008 року між ВАТ КБ «Надра», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство ОСОБА_4 банк «Надра» та позичальником, ОСОБА_1, було укладено кредитний договір №357/П/2008-840 ID 855945. Відповідно до п.1.1 цього договору банком надані кредитні кошти в сумі 61859 доларів США для купівлі автотранспортного засобу. Термін погашення кредиту строк до 17 липня 2015 року, відсоткова ставка за кредитом складає 14,3% річних. Відповідно до п. 2.2.1 договору мінімальний платіж по кредиту складає 1177,6 доларів США.

Ціль кредиту на придбання Автотранспортного засобу та витрати повязані з державною реєстрацією Автотранспортного засобу в МРЕВ при УДАІ УМВС України та комісії Банку.

Згідно п.п. договору 4.3.3. позичальник зобовязаний сплачувати необхідні платежі у розмірі та порядку, визначених у п.п. 2.2.1, 2.2.2. цього договору.

В забезпечення вимог виконання кредитного договору між банком та ОСОБА_2 було укладено договір поруки.

Відповідно до ст.ст.1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Відповідно до пункту 1.1 Договору кредиту, кредит надається для купівлі автотранспорту.

Згідно з рішення Конституційного Суду України № 15-рп/2011 від 10 листопада 2011 року, дія Закону України «Про захист прав споживачів» поширюється на правовідносини між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і виконання такого договору.

Отже, з умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для придбання автотранспорту. Таким чином, оспорюваний кредитний договір являється договором споживчого кредиту.

Відповідно до ч.2 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов'язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчий кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов'язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; ґ) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов'язаних з одержанням кредиту, його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); е) строк, на який кредит може бути одержаний; є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги; ) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Згідно ч.4 в кредитному договорі повинно зазначатися - сума кредиту; детальний розпис загальної вартості кредиту для споживача; дата видачі кредиту або, якщо кредит видаватиметься частинами, дати і суми надання таких частин кредиту та інші умови надання кредиту; право дострокового повернення кредиту; річна відсоткова ставка за кредитом; інші умови, визначені законодавством.

Згідно п.3.4 розділу 3 Правилнадання банком України інформації споживачі про умови кредитування та загальної вартості кредиту, Банки зобов'язані в кредитному договорі зазначити: вид і предмет кожної супутньої послуги, яка надається споживачу; обґрунтування вартості супутньої послуги (нормативно-правові акти щодо визначення розмірів зборів та обов'язкових платежів, тарифів нотаріусів, страхових компаній, суб'єктів оціночної діяльності, реєстраторів за надання витягу з Державного реєстру обтяжень рухомого майна про наявність чи відсутність обтяжень рухомого майна, інших реєстрів тощо); про відкриття банківського рахунку, відкритого з метою зарахування на нього суми наданого кредиту або надання кредиту за рахунком (овердрафт), умови відкриття, ведення та закриття такого рахунку, тарифи та всі суми коштів, які споживач має сплатити за договором банківського рахунку у зв'язку з отриманням кредиту, його обслуговуванням і погашенням; правило, за яким змінюється процентна ставка за кредитом, якщо договором про надання кредиту передбачається можливість зміни процентної ставки за кредитом залежно від зміни облікової ставки Національного банку або в інших випадках.

З п.3.2. розділу 3 Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затверджених Постановою Правління Національного Банку України № 168 від 10 травня 2007 року (далі - Правила), вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом.

Представником відповідача надана анкета-заява клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою «Автопакет» в якій міститься інформація про отримання авто пакету Кредит на купівлю автомобіля, на цій заяві в графі «позичальник» міститься підпис та дата.

Відповідно до висновку експертного почеркознавчого дослідження №14267 від 17.08.2015 року підпис від імені ОСОБА_1, електрографічне зображення якого міститься у графі «позичальник» в копії Анкети-заяви клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою «Автопакет» виконаний не ОСОБА_1, а іншою особою з наслідуванням підпису ОСОБА_1 на с.1 його паспорта громадянина України СА 537202 (а.с.134).

Судом розяснювалось сторонам право заявити клопотання про призначення судової почеркознавчої експертизи, та наслідки її не проведення, проте сторони не скористались своїм правом на призначення експертизи.

Тому, суд приймає в якості письмового доказу вищевказаний висновок почеркознавчого дослідження та враховує, що ОСОБА_1 до укладання кредитного договору не надавалась для ознайомлення анкета-заява клієнта на отримання кредиту на купівлю автомобіля за програмою «Автопакет».

З кредитного договору №357/П/2008-840 ID 855945 вбачається, що у ньому не має відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту, не має умов, які п.п.3.2, 3.4 розділу 3 Правил, визнані обов'язковими. Також банком не надавався окремий письмовий документ з детальним розписом загальної вартості кредиту для споживача.

Отже, в порушення п.2 ч.1 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», відповідач не надав ОСОБА_1, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону. Суду також банк не надав доказів, які б спростовували доводи позивача в цій частині.

Відповідно до 2 ст. 26 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

Отже, є підстави для визнання недійсним кредитного договору №357/П/2008-840 ID 855945 від 18 липня 2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_1 та скасування державної реєстрації обтяження рухомого майна №7649879 від 29.07.2008 року на автомобіль марки Acura MDX, номер державної реєстрації АА0300НС, кузов 2HNYD28848H536982, рік випуску 2008, оскільки вона проведена у звязку з укладанням цього договору.

22.02.2005 року між ВАТ КБ «Надра» по ОСОБА_1 укладений кредитний договір №9/П/2005-840, за яким кредитні кошти надавались на купівлю житлового будинку із земельною ділянкою в розмірі 56700 доларів США на термін 180 місяців за відсотковою ставкою 15% річних, яка була змінена додатковою угодою від 13.09.2005 року на 11,5% річних.

Відповідно до п. 3.3.1 договору мінімальний платіж по кредиту складає 911 доларів США, який був змінений додатковою угодою від 13 вересня 2005 року до 766 доларів США.

П.1.3 кредитного договору встановлена плата за управління кредитом в розмірі 15% річних, (додатковою угодою №1 від 13.09.2005 року змінена на 11,5% річних), яка сплачується позичальником щомісячно протягом всього терміну користування кредитними коштами із розрахунку 0,2% (додатковою угодою №1 від 13.09.1005 року змінена на 0,18%) від суми кредиту, зазначеної п 1.1 цього договору.

З довідки №1-10-18448 від 10.07.2015 року (а.с.19-20) вбачається, що станом на 03.07.2015 р. зобовязання ОСОБА_1 перед банком по кредиту складає 24986,62 долари США, а саме: залишок по тілу кредиту - 23836,47 доларів США; заборгованість по відсоткам 752,93 долари США; заборгованість по комісії складає 306,18 доларів США, заборгованість по пені складає 91, 04 долари США. Як вбачається з цього розрахунку протягом 10.03.2005 року 16.04.2015 року по кредиту виплачено: тіло кредиту на загальну суму 32863,53 долари США; процентів 51844,99 доларів США та комісії по кредиту в розмірі 12356,06 доларів США.

Відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» кредитодавцю забороняється встановлювати у договорі про надання споживчого кредиту будь-які збори, відсотки, комісії, платежі тощо за дії, які не є послугою у визначенні цього Закону.

За положеннями ч. 5 ст. 11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах.

Відповідно до ст. 18 Закону продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача. Якщо положення договору визнано несправедливим, включаючи ціну договору, таке положення може бути змінено або визнано недійсним. Положення, що було визнане недійсним, вважається таким з моменту укладення договору. Нечіткі або двозначні положення договорів із споживачами тлумачаться на користь споживача.

Як вбачається з пункту 1.3 кредитного договору банк визначив плату за користування кредитом у вигляді відсотків та плату за управління кредитом. В пункті 3.5 цього договору вказаний порядок, в якому банк приймає виконання зобовязань позичальником: плата за управління кредитом, прострочені відсотки за користування кредитом, відсотки за користування кредитними коштами, пені та штрафи, прострочена сума кредиту, сума кредиту.

З довідки відповідача (а.с. 19-20) вбачається, що загальний розмір комісії, виплаченої станом на 03.07.2015 р. вже складає 22% від суми отриманого кредиту, кредитодавець не надав суду даних про те, які саме послуги за вказані плати були надані позичальникові, не було надано жодних доказів у підтвердження надання таких послуг, а також складових частин таких послуг.

Як вбачається з матеріалів справи, зазначені плати не можна вважати процентами, оскільки згідно цієї ж довідки відсотки по кредиту нараховані окремо, і станом на 16.04.2015 р. виплачені в сумі 51844,99 доларів США, що становить 90% отриманої позики, тобто, за отримання кредиту позивач змушений сплачувати два платежі: проценти і комісію. Тоді як жодні послуги по платі за надання та за управління кредитом не надавалися і ототожнювалися кредитотавцем з процентами за договором, внаслідок чого за отримання кредиту (користування кредитом) позивач була змушений сплачувати два платежі.

Договір та додатки до нього не містять ціни договору. Судом встановлено, що графік погашення кредиту взагалі не видавався і які суми на які рахунки зараховувалися невідомо. Що є також несправедливим по відношенню до споживача, оскільки дає право банку проводити зарахування на рахунки на погляд банку.

Згідно з п. 6 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» договір про надання фінансових послуг повинен містити розмір фінансового активу, зазначений у грошовому виразі, строки його внесення та умови взаєморозрахунків.

За положеннями ч. 5 ст. 11, ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» до договорів із споживачами про надання споживчого кредиту застосовуються положення цього Закону про несправедливі умови в договорах, зокрема положення, згідно з якими передбачаються зміни в будь-яких витратах за договором, крім відсоткової ставки. Продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, які є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Результат аналізу указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема, щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

З довідки №1-10-18448 від 10.07.2015 року про нарахування та погашення відсотків, комісії та тіла кредиту згідно кредитного договору вбачається, що існує суттєва різниця між нарахованими відсотками, які підлягають сплаті позичальником та фактично сплаченими ним відсотками. Зазначена різниця фактично приводить до зменшення зарахувань на тіло кредиту і як наслідок приводить до збільшення розміру нарахованих відсотків та плати за управління кредитом, які нараховуються на фактичний залишок заборгованості за кредитом. Оскільки станом на 03.07.2015 р. позивачем по цьому кредиту виплачена сума 97186,28 доларів США, що майже в два рази перевищує отриманий кредит, а на погашення заборгованості по тілу кредиту з усієї суми зараховано лише 32863,53 долари США, тобто лише 1/3 частина.

Із наданих суду розрахунків встановлено дисбаланс зарахування відсотків та тіла кредиту, що також ставить в тяжке, не справедливе становище споживача в договірних зобов'язаннях.

За встановлених обставин кредитний договір №9/П/2005-840 від 22.02.2005 р., містить несправедливі умови договору та відповідно до ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» підлягає визнанню недійсним з моменту укладення кредитного договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Отже, із встановлених судом обставин, наданих сторонами доказів встановлено, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків на погіршання становища споживача.

Відповідно до п.5 ч.1 ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію.

Аналіз указаних норм дає підстави для висновку, що несправедливими є положення договору про споживчий кредит, які містять умови про зміни у витратах, зокрема щодо плати за обслуговування кредиту та плати за дострокове його погашення, і це є підставою для визнання таких положень недійсними.

Враховуючи вимоги закону, суд приходить до висновку, що при встановлених обставинах є всі підстави для задоволення позовних вимог позивач в частині визнання недійсним кредитного договору №9/П/2005-840 від 22.02.2005 р..

Відповідно до ст. 236 ЦК України правочин, визнаний судом недійсним, є недійсним з моменту його вчинення.

Судом встановлено, що для забезпечення виконання умов кредитного договору №9/П/2005-840 від 22.02.2005 р., в цей же день, тобто 22.02.2005 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_1, договір іпотеки посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №2-1-405 та договір поруки від 22 лютого 2005 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_2.

Відповідно до ч.2 ст.548 ЦК України недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню. Недійсність основного зобов'язання (вимоги) спричиняє недійсність правочину, щодо його забезпечення, якщо інше не встановлено цим Кодексом.

Задовольняючи позовну вимогу позивачів про визнання недійсним кредитного договору, слід також визнати недійсними договір поруки та договір іпотеки, оскільки ці договори є похідними від головного договору.

На підставі ст. 27 Закону України Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень та Порядком «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», затвердженим постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 р., слід скасувати державну реєстрацію іпотек, державну реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №2-І-407 та заборону на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 2-І-406 на житловий будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, Віта-Поштова, вул.. Островського, б. 21, що накладена 22 лютого 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі іпотечного договору, угоди №1 за реєстровим №2-І-405 від 22.02.2005 року.

Позовні вимоги про зупинення нарахування відсотків та зобовязання зарахувати відсотки в рахунок погашення тіла кредиту задоволенню не підлягають, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону, є безпідставними.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Надра» про визнання недійними кредитних договорів, договору поруки, договору іпотеки, скасування реєстрації та зобовязання вчинити певні дії задовольнити частково.

Визнати недійсним кредитний договір №357/П/2008-840 ID 855945 від 18 липня 2008 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_1.

Скасувати державну реєстрацію обтяження рухомого майна №7649879 від 29.07.2008 року на автомобіль марки Acura MDX, номер державної реєстрації АА0300НС, кузов 2HNYD28848H536982, рік випуску 2008.

Визнати недійсним кредитний договір №9/П/2005-840 від 22.02.2005 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_1.

Визнати недійсним договір іпотеки від 22.02.2005 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_1, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за реєстровим №2-1-405.

Визнати недійсним договір поруки від 22 лютого 2005 року укладений між Відкритим акціонерним товариством ОСОБА_4 «Надра» та ОСОБА_2.

Скасувати державну реєстрацію іпотек, державну реєстрацію обтяжень в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №2-І-407 та заборону на нерухоме майно в єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 2-І-406 на житловий будинок з надвірними побудовами та земельну ділянку, які знаходяться за адресою: Київська обл.., Києво-Святошинський р-н, Віта-Поштова, вул.. Островського, б. 21, що накладена 22 лютого 2005 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_5 на підставі іпотечного договору, угоди №1 за реєстровим №2-І-405 від 22.02.2005 року.

В решті позову відмовити.

На рішення сторонами, іншими особами, які беруть участь у справі, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська