АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 червня 2016 року м. Київ

колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ

Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Болотова Є.В.,

суддів: Білич І.М., Полішук Н.В.,

при секретарі Горбачовій І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: орган опіки та піклування Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів,

за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 на ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року,

встановила:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів роз'єднано.

В частині вимог про позбавлення батьківських прав позов повернуто.

В частині вимог про стягнення аліментів позов залишено в провадженні Дарницького районного суду міста Києва.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить скасувати ухвалу суду від 06 квітня 2016 року, посилаючись на порушення судом норм матеріального права та процесуального права.

Апелянт обґрунтовує свою скаргу тим, що згідно узагальнення Верховного Суду України від 11.12.2008 року «Про практику розгляду судами справ, пов'язаних із позбавленням батьківських прав, поновленням батьківських прав, усиновленням, установленням опіки та піклування над дітьми» якщо справи про позбавлення батьківських прав (та інші вимоги щодо захисту прав дитини) поєднуються з вимогою про стягнення аліментів, такий позов може подаватися за вибором позивача згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України.

В судовому засіданні представник ОСОБА_1 вимоги апеляційної скарги підтримав.

Інші учасники процесу в судове засідання не з'явились, про його час і місце повідомлялись належним чином.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника апелянта, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Роз'єднуючи позовні вимоги та повертаючи позов в частині вимог про позбавлення батьківських, суд першої інстанції виходив із того, що позовні вимоги не є однорідними, не залежать одна від одної і вирішення будь-якої з них не впливає на результат вирішення іншої, а отже згідно правил ст. 126 ЦПК України повинні бути роз'єднані, а позовні вимоги про позбавлення батьківських прав повернуті позивачу у зв'язку із порушенням правил підсудності.

Проте погодитися з такими висновками суду не можна.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів.

Згідно ч. 1 ст. 110 ЦПК України позови про стягнення аліментів, про визнання батьківства відповідача, позови, що виникають з трудових правовідносин, можуть пред'являтися також за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача.

Як вбачається з роз'яснень, викладених в п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 червня 2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства України при розгляді справ у суді першої інстанції», судам слід мати на увазі, що оскільки від належного вирішення питання про прийняття зустрічного позову, позову третьої особи із самостійними вимогами та об'єднання і роз'єднання позовів залежить швидкий і правильний розгляд заявлених вимог, необхідно провадити ці процесуальні дії у точній відповідності з правилами, встановленими статтями 123-126 ЦПК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України залежно від обставин справи суддя чи суд мають право постановити ухвалу про роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог у самостійні провадження, якщо їх спільний розгляд ускладнює вирішення справи.

Роз'єднання кількох поєднаних в одному провадженні вимог може мати місце лише за умови, що їх сумісний розгляду ускладнює вирішення справи (зокрема, у зв'язку з необхідністю призначення складної експертизи за окремими вимогами, тривалого відрядження або тяжкого захворювання одного чи кількох з позивачів або відповідачів).

При вирішенні питання роз'єднання позовних вимог, суд першої інстанції не умотивував своє рішення, не навів належних доводів, які б давали підстави вважати, що сумісний розгляд пред'явлених вимог ускладнить розгляд справи.

За таких обставин колегія суддів вважає, що питання про роз'єднання позовних вимог судом вирішено всупереч нормам процесуального права, що відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України є підставою для скасування оскаржуваної ухвали з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст. 303, п. 4 ч. 2 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 311, п. 2 ч. 1 ст. 314 Цивільного процесуального кодексу України, колегія суддів,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду міста Києва від 06 квітня 2016 року скасувати.

Справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий Є.В. Болотов

Судді: І.М. Білич

Н.В. Поліщук