У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Рада» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за житлово-комунальні послуги, за касаційною скаргою ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року товариство з обмеженою відповідальністю «Рада» (далі - ТОВ «Рада») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 на свою користь заборгованість за надані житлово-комунальні послуги, а саме: основний борг в розмірі 1 097 грн 43 коп., інфляційні втрати - 113 грн 58 коп. та 3 % річних - 10 грн 47 коп.

На обґрунтування позовних вимог посилалось на те, що відповідачі є співвласниками квартири АДРЕСА_1, а ТОВ «Рада» є житлово-експлуатаційною організацією, яка надає житлово-комунальні послуги мешканцям вказаного будинку, проте відповідачі, отримуючи житлово-комунальні послуги, не сплачують позивачу їх вартості, у зв'язку із чим з листопада 2014 року по січень 2015 року утворилась заборгованість, яку позивач просив стягнути з останніх.

Заочним рішеннямДарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року позов задоволено.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ТОВ «Рада» заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг у розмірі 1 221 грн 49 коп., з яких: 1 097 грн 43 коп. - сума основного боргу, 113 грн 58 коп. - інфляційна складова, 10 грн 47 коп. - 3 % річних.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_5 задоволено частково, заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 04 червня 2015 року в частині визначення суми заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг змінено.

Зменшено розмір заборгованості з 1 221 грн 49 коп., з яких: 1 097 грн 43 коп. - сума основного боргу, 113 грн 58 коп. - інфляційна складова та 10 грн 47 коп. - 3% річних, до 1 195 грн 70 коп., з яких 1 097 грн 43 коп. - сума основного боргу, 89 грн 98 коп. - інфляційна складова та 8 грн 29 коп. - 3 % річних.

У іншій частині рішення залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 та ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просять скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанцій і передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Суд першої інстанції, задовольняючи позов, виходив з того, що відповідачі своєчасно та в повному обсязі не сплачують вартість наданих послуг, внаслідок чого виникла заборгованість за житлово-комунальні послуги, яка станом на 01 лютого 2015 року становить 1 097 грн 43 коп., у зв'язку із чим дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з них заборгованості за вказаний період з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних, а всього - 1 221 грн 49 коп.

Апеляційний суд, змінюючи рішення місцевого суду, погодився з його висновком про наявність підстав для стягнення з відповідачів заборгованості за період з листопада 2014 року по січень 2015 року, проте, здійснивши перерахунок інфляційних втрат та 3 % річних, дійшов висновку про зменшення суми боргу з урахуванням інфляційних втрат та 3 % річних до 1 195 грн 70 коп.

Згідно зі ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що зазначеним вимогам рішення суду апеляційної інстанції не відповідає з наступних підстав.

Судами попередніх інстанцій установлено та підтверджується матеріалами справи, що у 2001 році між ТОВ «Рада» та ОСОБА_4, ОСОБА_3, які є співвласниками квартири АДРЕСА_1, було укладено договір про участь у витратах на утримання будинку та прибудинкової території, відповідно до умов якого позивач надає комунальні послуги та послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкової території, а відповідачі своєчасно оплачують надані послуги за встановленим тарифом у строки та на умовах, які передбачені договором

Згідно з п. п. 5.11, 5.12 договору він укладається на три роки з моменту його підписання та вважається продовженим на наступний термін, якщо жодна із сторін в письмовій формі не заявить про його перегляд за один місяць до закінчення його строку (а. с. 6-8).

З відповіді заступника директора департаменту житлово-комунальної інфраструктури Київської міської державної адміністрації від 10 лютого 2015 року вбачається, що балансоутримувача вказаного житлового будинку визначають співвласники вказаного будинку (а. с. 48).

За змістом частин 4, 5 ст. 11 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якщо у новозбудованому будинку власники квартир, приміщень протягом двох місяців після підписання акта державної приймальної комісії не створюють об'єднання і не приймають на баланс основні фонди, сільська, селищна, міська рада може своїм рішенням призначити балансоутримувача, який здійснює свої повноваження по забезпеченню управління будинком до прийняття будинку на баланс об'єднанням. Витрати на здійснення цих функцій управління розподіляються між власниками пропорційно площі приміщень, що перебувають у їх власності.

Після прийняття вказаного будинку в експлуатацію ОСББ в ньому протягом двох місяців не було створене, а Київська міська рада своїм рішенням балансоутримувача не призначала.

З матеріалів справи вбачається, що на виконання наказу Господарського суду м. Києва від 20 грудня 2006 року № 3-370 вказаний житловий будинок згідно з актом приймання-передачі від 27 вересня 2014 року прийнято на баланс ОСББ «13-й квартал» (а. с. 48).

Згідно з протоколом № 2/2014 загальних зборів об'єднання співвласників ОСББ «13-й квартал» від 16 жовтня 2014 року було ухвалено, що всі договори, угоди, договірні зобов'язання власників квартир у будинку АДРЕСА_1 втратили чинність і кожен власник розриває договірні відносини з ТОВ «Рада»; прийнято будинок № 13 на баланс ОСББ «13-й квартал» та визначено ОСББ балансоутримувачем і управителем будинку АДРЕСА_1; уповноважено правління ОСББ укласти договори з ПАТ «Київенерго» та ВАТ АК «Київводоканал» до 01 листопада 2014 року, про що повідомити ТОВ «Рада» (а. с. 44-46). У подальшому такі договори були укладені ОСББ (а. с. 49-52).

Листом від 03 листопада 2014 року № 59-00/7 ОСББ «13-й квартал» повідомило ТОВ «Рада», що на підставі рішення загальних зборів ОСББ «13-й квартал» від 16 жовтня 2014 року ОСББ з 01 листопада 2014 року є балансоутримувачем та управителем житлового будинку АДРЕСА_1; зазначене рішення загальних зборів засвідчує про відмову співвласників будинку від послуг ТОВ «Рада» з утримання будинку та прибудинкової території (а. с. 47).

Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20, ст. 25 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Управитель зобов'язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд та об'єктів благоустрою, розташованих на прибудинкових територіях, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами; вимагати своєчасної і в повному обсязі оплати наданих житлово-комунальних послуг від споживачів.

За приписами ч. 1 ст. 68 ЖК Української РСР наймач зобов'язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги.

31 жовтня 2014 року між ОСББ «13-й квартал» та ОСОБА_3 було укладено договір відносин власника житлового приміщення та управителя, відповідно до умов якого управитель за дорученням власника приміщення забезпечує власними силами та/або шляхом залучення на конкурсних засадах фізичних та/або юридичних осіб, зокрема, надання/сприяння в наданні житлово-комунальних послуг належної якості за обґрунтованими силами, а власник зобов'язується оплачувати вказані витрати в розмірах, зазначених в додатку до цього договору, що є його невід'ємною частиною (а. с. 113-115).

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суд апеляційної інстанції, переглядаючи рішення місцевого суду, на вказані вище обставини уваги не звернув та не врахував, що ОСББ «13-й квартал» на законних підставах з вересня 2014 року прийняло на баланс будинок АДРЕСА_1 та уклало договори щодо надання житлово-комунальних послуг з власниками квартир цього будинку, зокрема і з ОСОБА_3, і з 01 листопада 2014 року він отримував такі послуги вже від ОСББ «13-й квартал», у зв'язку із чим суд дійшов передчасного висновку про наявність правових підстав для задоволення позову ТОВ «Рада» про стягнення боргу за період з листопада 2014 року по січень 2015 року.

За таких обставин ухвалене судом апеляційної інстанції рішення не може вважатися законним і обґрунтованим, у зв'язку із чим відповідно до ст. 338 ЦПК України підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до цього ж суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 та ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 17 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана