Справа № 464/4206/16-ц
пр.№ 2/464/1309/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.07.2016 року м.Львів

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Борейка С.В.

за участю: секретаря судового засідання Гевко О.-В.В.

позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з додатковою відповідальністю «СТ «Домінанта» про відшкодування матеріального збитку заподіяного внаслідок ДТП та суми заподіяних збитків,-

в с т а н о в и в:

позивач звернувся до суду з позовом у якому просить стягнути з відповідача: суму страхового відшкодування у розмірі 7063,36 грн., пеню у розмірі 629,83 грн., витрати від інфляції у розмірі 317,85 грн., 3% річних у сумі 42,96 грн., моральну шкоду у сумі 3000,00 грн., а всього у розмірі 11053,73 грн.; судовий збір у сумі 551,20 грн. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що 01.12.2015 у м.Львові на вулиці Дж.Вашингтона, 4-б відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БАЗ - А079.04», д.н.з. НОМЕР_1, який належить АТП №14630 2144 ВО та застрахований у ТДВ «СТ «Домінанта», під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Фольксваген-Гольф», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 ДТП була оформлена європротоколом. Така ДТП є страховим випадком у відповідності до ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_1 була застрахована у ТДВ «СТ «Домінанта» то 02.12.2015 позивачем страховику було подано письмове повідомлення про вищезгадану ДТП, однак у встановлений строк (протягом 90 днів) страхове відшкодування не було виплачено, жодного повідомлення про прийняте рішення страховиком позивачу не надійшло. У зв'язку із порушенням свого права позивач звернувся за захистом до суду. Попри те, оскільки відповідач безпідставно не виплатив суми страхового відшкодування, просить у відповідності до ст.625 ЦК України стягнути індекс інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання та 3% від простроченої суми, а також пеню у відповідності до ст.36 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». У зв'язку із порушенням зобов'язання просить стягнути моральну шкоду. Просить позов задовольнити повністю.

У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позов та просять такий задовольнити.

У судове засідання представник відповідача не з'явився, подав суду письмові заперечення у яких просить відмовити у позові, оскільки позивачу було виплачено 02.06.2016 суму страхового відшкодування у розмірі 4886,13 грн. за мінусом франшизи у сумі 1000,00 грн.; розмір 7063,36 грн. розрахований позивачем з урахування ПДВ, однак сума страхового відшкодування була перерахована безпосередньо позивачу, а не суб'єкту підприємницької діяльності, який проводить ремонт пошкодженого транспортного засобу з урахування ПДВ, адже жодних документів на підтвердження такого ремонту позивач не подав; ст.625 ЦК України не поширюється на правовідносини, які склались між сторонами, адже такі регулюються спеціальним законодавством; пеню не стягується, адже страхове відшкодування виплачено вчасно; моральна шкода відшкодовується лише у разі заподіяння потерпілому тілесних ушкоджень. Просить слухати справу у відсутності відповідача, а тому суд зі згоди сторони позивача, вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з'явились.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали справи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного.

Згідно з ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ст.6 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 22.1. ст.22 ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Судом встановлено, що 01 грудня 2015 року у м.Львові на вулиці Дж.Вашингтона відбулася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля марки «БАЗ - А079.04», д.н.з. НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «Фольксваген-Гольф», д.н.з. НОМЕР_2, під керуванням водія ОСОБА_1 Винуватцем даної ДТП є ОСОБА_3, що підтверджено європротоколом, тому вина останнього у вчиненні ДТП не підлягає доказуванню.

На момент ДТП водієм ОСОБА_3 було пред'явлено поліс від 17.06.2015 № АЕ/4641889 обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності виданого ТДВ «СТ «Домінанта»; дія полісу до 16.12.2015; страхувальник ПАТ «Львівське АТП-14630», забезпечений транспортний засіб марки «БАЗ - А079.04», д.н.з. НОМЕР_1.

Також судом встановлено, що 02.12.2015 позивачем страховику (відповідачу у справі) було подано повідомлення потерпілої особи про ДТП та заяву про виплату страхового відшкодування, у яких позивач повідомив про настання ДТП, однак через відсутність повідомлення про прийняте рішення, позивач неодноразово звертався в усній формі про результати розгляду поданих ним документів та 12.04.2016 письмово подав претензію про безпідставне затягування у виплаті страхового відшкодування, яке не було виплачено у встановлені строки (протягом 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування). Відтак, позивач виконав вимоги ст. 35.1. та 35.2. ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що свідчить про повне виконання позивачем покладених на нього законом обов'язків для одержання страхового відшкодування.

Відповідно до звіту №72-D/16/0 про вартість матеріального збитку завданого власнику транспортного засобу «Фольксваген-Гольф», д.н.з. НОМЕР_2 встановлено, що вартість відновлювального ремонту з урахуванням зносу становить 7063,36 грн. в т.ч. ПДВ. Таку суму заперечив відповідач, оскільки згідно із представленим звітом здійснив 02.06.2016 виплату страхового відшкодування у сумі 4886,36 грн., без врахування ПДВ та розміру франшизи у сумі 1000,00 грн., що підтверджено платіжним дорученням №4 від 02.06.2016 та така сума виплата приймається судом до уваги, адже розрахована з дотримання норм страхового законодавства.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить переконання, що оскільки ДТП 01.12.2015 мала місце та така є страховим випадком; була скоєна з вини відповідача ОСОБА_3 та дії останнього потягли цивільно-правові наслідки, однак позивач право вимоги про відшкодування матеріальної шкоди у спірному розмірі необґрунтував належними та допустимими доказами по справі, страхова відшкодування виплачено 02.06.2016 у розмірі 4886,36 грн., а відтак у позовній вимозі про стягнення страхового відшкодування у сумі 7063,36 грн. необхідно відмовити за безпідставністю та недоведеністю.

Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідача пені, інфляційні нарахування та 3% річних, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.36.5 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуваннями встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Роз'яснення щодо застосування норми ст.625 ЦК України зазначено у п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування,крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Судом встановлено, що розмір трьох процентів річних від простроченої суми 4886,36 грн. за період з 02.03.2016 по 02.06.2016 становить 36,14 грн.; інфляційні витрати за спірний період у сумі 224,75 грн. та пеня за цей же період у розмірі 527,72 грн., що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, а позовну вимогу у цій частині задовольнити частково.

Щодо стягнення моральної шкоди, суд приходить наступного.

Відповідно до абз.2 п.21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при вирішенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, завданої порушенням страхового зобов'язання за договором страхування, суди повинні виходити з того, що правовідносини сторін за договором є зобов'язальними. У випадку порушення зобов'язання моральна шкода може бути відшкодована лише тоді, коли це встановлено договором або законом (стаття 611 ЦК України). Зокрема, можливість відшкодування шкоди передбачена у відносинах у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (статті 9, 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»).

Згідно із ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» потерпілому відшкодовується також моральна шкода передбачена п. 1, 2 ч. 2 ст. 23 ЦК України.

Така шкода відшкодовується у встановленому судом розмірі відповідно до вимог статті 23 ЦК України. При цьому страховик відшкодовує не більше ніж 5 відсотків ліміту визначеного в пункті 9.3 статті 9 цього Закону.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача і моральну шкоду.

Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

Відповідно до положень ст.ст. 23, 1167 ЦК України позивач має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. При цьому, моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини душевних страждань, ступеня вини відповідача, який завдав моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків.

Як встановлено в судовому засіданні, в результаті порушення прав позивача в результаті ДТП відповідач заподіяв позивачу моральну шкоду, яка полягає в нанесенні моральних страждань від неможливості користуватись автомобілем; позивач був змушений докладати значні зусилля для організації усунення наслідків ДТП та організації свого життя, був обмежений в можливості проводити свій вільний час іншим чином, ніж звичайно.

Виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, що з відповідача слід стягнути грошову суму в розмірі 1000,00 грн. на користь позивача, яка буде достатньою для відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, а позовну вимогу у цій частині задовольнити частково.

Згідно ст.88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 551, 20 грн.

Відповідно до ст.ст.23, 625, 979, 1167 ЦК України, ЗУ «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Постанови Пленуму ВС України № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та керуючись ст. ст. 10, 57-60, 79, 88, 208, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

у х в а л и в:

позов - задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «СТ «Домінанта» на користь ОСОБА_1 від суми страхового відшкодування: пеню за прострочення виплати страхового відшкодування у розмірі 527,72 грн., витрати від інфляції за весь час прострочення у сумі 224,75 грн., 3% річних від простроченої суми у розмірі 36,14 грн., моральну шкоду у сумі 1000,00 грн. та судовий збір у розмірі 551,20 грн.

В решті позову відмовити.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення - протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий С.В.Борейко