Справа № 510/365/16-ц.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.08.2016 року Ренійський районний суд Одеської області

у складі: - головуючого судді Дудник В.І.;

-при секретарі Фурсовой А.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рені цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів, -

В С Т А Н О В И В:

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, однак, у подальшому відповідні заперечення до позову не надавала, просила розглянути справу у її відсутності.

Позивач на задоволенні позову наполягав, просив про розгляд справи без його участі.

В ході розгляду справи судом були досліджені наступні докази: копія паспорту гр. України; довідка виконкому Лиманської сільської ради Ренійського району Одеської області № 225 від 09.02.2016 р.; копія рішення Ренійського районного суду Одесьокї області від 29.10.2015 р.; заяви сторін про розгляд справи за їх відсутності.

Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що позивач звернувся до суду із позовом до відповідачки ОСОБА_2 з вимогами про зменшення розміру аліментів, зазначивши, що 02.04.2006 року ОСОБА_1 уклав шлюб із відповідачкою, який був зареєстрований виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Одесьокї області, актовий запис № 03. Від вказаного шлюбу у сторін народився син ОСОБА_3, 10.12.2000 р. н. Сімейне життя сторін не склалося. Рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 29.10.2015 р. шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 було розірвано та присуджено стягувати з позивача на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 10.12.2000 р. н. в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Вищевказане судове рішення набрала законної сили, таким чином, підлягає виконанню.

В даний час, змінилися матеріальний стан позивача ОСОБА_1, як платника аліментів за рішення суду, у звязку з тим, що на теперішній час позивач ніде не працює. Інколи йому вдається попрацювати за приватним наймом, однак на теперішній час ці випадки є рідкими. Так, згідно довідки, виданої виконавчим комітетом Лиманської сільської ради Ренійського району № 225 від 09.02.2016 р., ОСОБА_1 з 29.03.2013 р. по нинішній час ніде не працює.

Відповідачка ОСОБА_2 позовні вимоги про зменшення розміру аліментів не визнала, однак, на підтримку своєї позиції за вказаним позовом жодних заперечень, доводів, доказів не надала, тому суд обмежувався доводами позивача та дослідженням наданих ним доказів.

Таким чином, позивачем надані достатньо переконливі пояснення з приводу зменшення присуджених до стягнення з нього, за рішення суду, аліментів, на утримання сина ОСОБА_3, які обєктивно відображають позовні вимоги, якими він просив про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітнього сина.

Таким чином встановлено, що позивач ніде офіційно не працює, його матеріальний стан при цьому погіршився, інколи позивач працює за приватним наймом, тому стабільного доходу не має, що і змусило його звернутися до суду із проханням про зменшення розміру аліментів на утримання сина ОСОБА_3, в розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення ним повноліття, визначений за рішенням суду від 29.10.2015 р., та з підстав ч. 1 ст. 192 СК України, у звязку із зміною його матеріального стану, просив зменшити розмір аліментів до 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 Відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття. Позивач вважав, що визначення аліментів саме в цьому розмірі буде відповідати матеріальній спроможності платника аліментів та не буде порушувати прав та інтересів неповнолітнього сина.

Вивчивши матеріали справи, надані документи, суд приходить до висновку, що предявлені позовні вимоги підлягають задоволенню.

Згідно ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Даний обов'язок покладений як на матір дитини так і на батька, є особистим і індивідуальним для кожного з батьків.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших

обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Стаття 192 СК України передбачає правові підстави для зміни розміру аліментів, а саме зазначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Отже, оскільки зобов'язання по утриманню дитини мають тривалий характер, згодом може виникнути необхідність у зміні розміру коштів, які надаються на утримання. В нормі закріплено вичерпний перелік обставин, які можуть бути підставою для зміни розміру аліментів за рішенням суду: а) зміна матеріального стану; б) зміна сімейного стану; в) погіршення або поліпшення здоров'я. Вказані обставини можуть стосуватися платника або одержувача аліментів.

Як було встановлено судом, позивач ОСОБА_1 на підставі рішення Ренійського районного суду Одеської області від 29.10.2015 р. є платником аліментів на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 20.12.2000 р. н., у розмірі 1/3 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття. В якості підстав для зміни розміру аліментів на утримання неповнолітніх дітей, у бік їх зменшення до 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття, позивач, вказував на те, та це підтверджується відповідним доказами, що він на теперішній час ніде не працює, інколи йому вдається попрацювати за приватним наймом, однак його заробіток нестабільний. Крім цього, позивач задля постійного підтримання свого фізичного здоровя також потребує підтримки свого стану здоровя та працездатності, постійного прибутку він не має. Відповідачка на підтвердження чи спростування вказаних позивачем обставин, ніяких запереч, доказів не надала, таким чином, суд, при вирішенні питання про зменшення раніше призначеного розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини, обмежувався доводами позивача та дослідженням наданими доказами.

Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

На підтвердження доводів про зменшення розміру аліментів позивач надав суду відповідні докази, що підтверджують його теперішній матеріальний, його матеріальну неспроможність сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у призначеному судом розмірі, та необхідність зменшення цього розміру до 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

З урахуванням вищевикладеного, обставин справи та наданих доказів, суд вважає, що позовні вимоги позивача про зменшення розміру аліментів є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 213, 224-226 ЦПК України, ст.ст. 180, 181, 184, 192 Сімейного кодексу України, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Зменшити ОСОБА_1, 27.11.1976 р. н., розмір аліментів, присуджений до стягнення з нього за рішенням Ренійського районного суду Одеської області від 29.10.2015 р. про стягнення аліментів у цивільній справі № 510/1113/15-ц., стягнувши з ОСОБА_1, 27.11.1976 р. н., на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_3, 20.12.2000 р. н., у розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання чинності даним рішенням суду та до 20.12.2018 р., тобто до досягнення сином ОСОБА_3 повноліття.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Суддя В.І. Дудник