Ухвала

Іменем України

26 грудня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Ткачука О.С.,

суддів: Гримич М.К.,

КафідовоїО.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Черкаської міської ради, Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області, Державної реєстраційної служби Черкаського міського управління юстиції, треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання частково незаконним та скасування рішення Черкаської міської ради, визнання недійсним державного акта на право власності на земельну ділянку та скасування його державної реєстраціїза касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулися до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що вони, ОСОБА_6, ОСОБА_9 та ОСОБА_8 є співвласниками домоволодіння по АДРЕСА_1. Рішенням виконавчого комітету Черкаської міської ради від 10 травня 1956 року за цим домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 1 257 кв. м. Власниками сусіднього домоволодіння по АДРЕСА_2 є ОСОБА_4 (7/20) та ОСОБА_7 (13/20), рішенням міськвиконкому від 10 квітня 1952 року за цим домоволодінням закріплено земельну ділянку площею 318 кв. м. ОСОБА_8 є власником ділянки 253 кв. м по АДРЕСА_2 на підставі державного акту про право власності на землю, виданого згідно з рішенням міської ради від 22 квітня 2004 року. Рішенням Черкаської міської ради від 16 квітня 2009 року земельна ділянка площею 146 кв. м по АДРЕСА_2 передана у власність ОСОБА_4 для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд. 4 листопада 2009 року на підставі вказаного рішення йому був виданий державний акт про право власності на земельну ділянку.

Посилаючись на те, що приватизація даної ділянки відбулась з порушеннями передбаченого законом порядку встановлення меж на підставі даних земельно-кадастрової документації, внаслідок чого суміжна ділянка по АДРЕСА_1 була незаконно зменшена на 18 кв. м, позивачі просили визнати незаконним та скасувати рішення Черкаської міської ради від 16 квітня 2009 року в частині передачі ОСОБА_4 безоплатно у власність земельну ділянку площею 146 кв. м по АДРЕСА_2, визнати державний акт на право власності ОСОБА_4 на цю земельну ділянку площею від 4 листопада 2009 року недійсним та скасувати його державну реєстрацію.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року, позов ОСОБА_2, ОСОБА_3 задоволено. Визнано незаконним та скасовано рішення Черкаської міської ради від 16 квітня 2009 року в частині передачі ОСОБА_4 безоплатно у власність земельної ділянки площею 146 кв.м по АДРЕСА_2. Визнано державний акт на право власності ОСОБА_4 на земельну ділянку площею 146 кв. м по АДРЕСА_2 серії НОМЕР_1 від 4 листопада 2009 року недійсним та скасовано його державну реєстрацію у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 08. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення, посилаючись неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, й ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 відмовити.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Задовольняючи позов, суди на підставі поданих сторонами доказів, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення ст. ст. 116, 118 ЗК України, дійшли обґрунтованого висновку про те, що частина земельної ділянки, яка була передана оспорюваним рішенням міської ради ОСОБА_4, раніше була передана у користування позивачам та у них в установленому законом порядку не вилучена. Тобто збільшення земельної ділянки відбулось за рахунок сусідньої земельної ділянки.

Крім того, суди дійшли правильного висновку про те, що позивачі не пропустили строку позовної давності, оскільки про передачу спірної земельної ділянки ОСОБА_4 у власність вони дізнались у лютому 2015 року, а із позовом до суду звернулись у березні 2015 року, тобто в межах трирічного строку позовної давності.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 1 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Черкаської області від 25 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.С. Ткачук

Судді: М.К. Гримич

О.В.Кафідова