Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за поданням старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області Баранової Яни Олександрівни про затвердження мирової угоди у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року до Київського районного суду м. Харкова надійшло подання старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень Управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Харківській області (далі - ВПВР УДВС ГТУЮ у Харківській області) Баранової Я.О. про затвердження мирової угоди в процесі виконання рішення Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 січня 2015 року про стягнення з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 суми боргу в розмірі 6 млн грн. Подання старший державний виконавець обґрунтовує тим, що 25 лютого 2015 року винесена постанова про відкриття виконавчого провадження, від сторін виконавчого провадження до державного виконавця надійшла заява за підписами сторін про визнання мирової угоди на стадії виконання рішення суду у виконавчому провадженні ВП № 46678126.

Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року визнано мирову угоду, укладену між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, за якою, зокрема, остання передала у приватну власність ОСОБА_5 у рахунок боргу у розмірі 6 млн грн на підставі договору позики у вигляді письмової розписки наступне майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 0,194 га, кадастровий НОМЕР_1, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Вільхівською сільською радою 07 вересня 2001 року, із цільовим призначенням - для обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; земельну ділянку загальною площею 0,2325 га, кадастровий НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_2, яка належить ОСОБА_6 на праві власності на підставі державного акта на право приватної власності на землю, виданого Вільхівською сільською радою 18 лютого 2004 року, із цільовим призначенням - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; житловий будинок літ. «А-2» з господарськими будівлями та спорудами: літ. «Б» - дренажний колодязь з біофільтром, літ «Г» - навіс, літ. «Д» - басейн, літ. «Е» - альтанка, літ. «К» -свердловина, літ. «К1» - свердловина, літ. «І» - замощення, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1 який належить ОСОБА_6 на підставі рішення Харківського районного суду Харківської області від 14 лютого 2007 року, ухваленого у справі № 2.3/2-1576/07, зареєстрованого в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за № 7152423.

Не погоджуючись із вказаною вище ухвалою суду першої інстанції, представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - подав апеляційну скаргу.

Ухвалою апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року закрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - просить скасувати ухвалу суду апеляційної інстанції, справу направити до апеляційного суду для подальшого розгляду, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Закриваючи апеляційне провадження за апеляційною скаргою представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 16 квітня 2015 року, апеляційний суд виходив із того, що заявником не надано будь-яких об'єктивних доказів на підтвердження того, що рішенням Червонозаводського районного суду м. Харкова від 22 вересня 2015 року щодо стягнення суми боргу та затвердженням у процесі виконавчого провадження мирової угоди порушено його право власності, тому дійшов висновку, що ОСОБА_7 не мав повноважень на подання зазначеної апеляційної скарги.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

У статті 129 Конституції України закріплені основні засади судочинства, які є конституційними гарантіями права на судовий захист.

Згідно з п. 8 ч. 3 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства в Україні є забезпечення апеляційного та касаційного оскарження рішення суду, крім випадків, встановлених законом.

Статтею 13 ЦПК України установлено, що особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не беруть участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права та обов'язки, мають право на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень у випадках та порядку, встановлених цим Кодексом.

Конституційний Суд України у Рішенні від 11 грудня 2007 року у справі № 11-рп/2007 зазначив, що реалізацією права особи на судовий захист є можливість оскарження судових рішень у судах апеляційної та касаційної інстанцій. Перегляд судових рішень в апеляційному та касаційному порядку гарантує відновлення порушених прав і охоронюваних законом інтересів людини і громадянина (абзац третій підпункту 3.1 пункту 3 мотивувальної частини).

Конституційні гарантії захисту прав і свобод людини і громадянина в апеляційній та касаційній інстанціях конкретизовано в главах 1, 2 розділу V ЦПК України, де врегульовано порядок і підстави для апеляційного та касаційного оскарження рішень і ухвал суду в цивільному судочинстві.

Відповідно до ч. 1 ст. 292 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

За змістом цієї статті право на апеляційне оскарження мають особи, які не брали участі у справі, проте ухвалене судове рішення завдає їм шкоди, що виражається в несприятливих для них наслідках.

Так, не погоджуючись із вищевказаною ухвалою суду першої інстанції про визнання мирової угоди, ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, яку обґрунтовував тим, що між ним та ОСОБА_6 02 лютого 2002 року зареєстровано шлюб, під час якого подружжя спільними зусиллями та коштами набуло у власність певне майно, яке згідно з чинним законодавством є спільною сумісною власністю подружжя.

Відповідно до ст. 372 ЦПК Українимирова угода, укладена між сторонами, або відмова стягувача від примусового виконання в процесі виконання рішення подається в письмовій формі державному виконавцеві, який не пізніше триденного строку передає її до суду за місцем виконання рішення для визнання. Суд має право перевірити і не визнати мирову угоду або не прийняти відмови стягувача від примусового виконання, якщо це суперечить закону або порушує права чи свободи інших осіб.

Проте на вищевказані положення норм матеріального та процесуального права апеляційний суд уваги не звернув, у достатньому обсязі не перевірив доводів апеляційної скарги та дійшов помилково висновку про те, що ОСОБА_7 не має права подавати апеляційну скаргу на вказану ухвалу суду першої інстанції про визнання мирової угоди

За таких обставин колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню, а постановлена у справі ухвала апеляційного суду - скасуванню з направленням справи до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_7 - ОСОБА_8 - задовольнити.

Ухвалу апеляційного суду Харківської області від 11 квітня 2016 року скасувати, справу передати до суду апеляційної інстанції для продовження розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак