Справа № 202/3289/16-ц
Провадження № 2/202/2903/2016
12 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська
у складі: головуючого - судді Мороза В.П.
при секретареві Овечко А.С.
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товаристваз обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» до ОСОБА_1, ОСОБА_2,ОСОБА_3 закладу освіти «Навчально-виховний комплекс № 139 «Загальноосвітній навчальний заклад центр творчості «Думка»про визнання недійсним рішення, державного акту, зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми та зустрічну позовну заявуШинкаренко ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен», ОСОБА_2, ОСОБА_3 заклад освіти «Навчально-виховний комплекс № 139 «Загальноосвітній навчальний заклад центр творчості «Думка» про визнання права постійного користування та зобовязання вчинити певні дії, -
В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходилась цивільна справа за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2,третя особа з самостійними вимогами Товариство з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про визнання недійсним рішення, державного акту, зобовязання вчинити певні дії та стягнення суми.
Ухвалою від 25 жовтня 2016 року позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми залишено без розгляду.
Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» уточнив свої позовні вимоги, надавши до суду уточнену позовну заяву в якості позивача у справі до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 заклад освіти «Навчально-виховний комплекс № 139 «Загальноосвітній навчальний заклад центр творчості «Думка», про визнання недійсним рішення, державного акту, зобовязання вчинити певні діїта стягнення суми.
Відповідач ОСОБА_1 подав до суду зустрічну позовну заяву до Товаристваз обмеженою відповідальністю «Алюр Севен», ОСОБА_2, ОСОБА_3 заклад освіти «Навчально-виховний комплекс № 139 «Загальноосвітній навчальний заклад центр творчості «Думка»про визнання права постійного користування та зобовязання вчинити певні дії.
В обґрунтування заявлених вимог позивач за первісним позовом Товариство з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» посились на обставини, викладені в позовній заяві.
Відповідач ОСОБА_1 подав зустрічну позовну заяву, у якій просить суд, посилаючись на обставини, викладені в зустрічному позові, визнати за ним право постійного користування земельною ділянкою площею 0,5233 га, розташованою за адресою: м. Дніпропетровськ (Дніпро) по вул. Березинській, 4, зобовязати Управління Держгеокадастру у м. Дніпропетровську Дніпропетровської області надати кадастровий номер та зареєструвати право постійного користування вказаною земельною ділянкою земельною ділянкою за ним відповідно до технічної документації.
Представники позивача товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» в судове засідання не з'явилися, подали через канцелярію суду письмові пояснення, просили задовольнити позов в повному обсязі, проти задоволення зустрічного позову заперечували.
Відповідач ОСОБА_3 заклад освіти «Навчально-виховний комплекс № 139 «Загальноосвітній навчальний заклад центр творчості «Думка» явку повноважного представника у судове засідання не забезпечив,про час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив.
Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні проти задоволення первісного позову заперечував, просив відмовити в повному обсязі. Свої позовні вимоги підтримав, просив задовольнити зустрічний позов.
Суд, вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позовні вимоги товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» підлягають задоволенню частково з наступних підстав.
Судом встановлено, що товариство з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» є землекористувачем земельної ділянки площею 0,5233 га, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Березинська, 4 на підставі Державного акту на право постійного користування землею серія ДП Д 72, виданого 28.02.2000 р. Дніпропетровською міською Радою народних депутатів Дніпропетровської області України на підставі рішення виконавчого комітету Дніпропетровської міської Радин народних депутатів від 17.02.2000 р. № 328, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право постійного користування землею за № 001069, код ДЗК № 72296112.
Окрім того, судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що рішенням Дніпропетровської міської ради від 02.06.2004 року № 132/17 був виданий Навчально-виховному комплексу № 139 Державний акт на право постійного користування земельною ділянкою серія ЯЯ № 046796 від 09.12.2004 року, зареєстрований в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 001404.
Таким чином рішення Дніпропетровської міської ради від 02.06.2004 р. № 132/17 щодо передачі НВК № 139 вищезазначеної земельної ділянки було видане з порушенням норм чинного законодавства.
Земельна ділянка НВК № 139 дійсно накладається на землю, яка знаходиться у постійному користуванні товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен».
Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України (в редакції від 07.12.2004 р.) право користування земельною ділянкою виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі. Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч.1 ст.126 Земельного Кодексу України в редакції від 07.12.2004 р.).
Вимоги первісного позивача - товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» до ОСОБА_6 щодо стягнення суми не підлягають задоволенню, оскільки не надано належних та допустимих доказів перерахування зазначеної в позові суми, а саме документи суворої звітності-чеки, квитанції, видатковий касовий ордер, тощо.
Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Згідно ч.1 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.
Відповідно до ч.1 ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.
Відповідно до ст. 393 ЦК України правовий акт органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, який не відповідає законові і порушує права власника, за позовом власника майна визнається судом незаконним та скасовується. Власник майна, права якого порушені внаслідок видання правового акта органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, має право вимагати відновлення того становища, яке існувало до видання цього акта. У разі неможливості відновлення попереднього становища власник має право на відшкодування майнової та моральної шкоди.
Таким чином, суд приходить до висновку щодо можливості задоволення позовних вимог товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» в частині скасування Державного акту серія ЯЯ № 046796 від 09.12.2004 року.
Окрім того, в судовому засіданні встановлені наступні обставини.
Також, в матеріалах справи міститься технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), яка перебуває у постійному користуванні ТОВ «Алюр Севен» для фактичного розміщення автомобільної стоянки по вул. Березинській, 4 у м. Дніпропетровську, виконана ФОП ОСОБА_9
Відповідно до ч. 1 ст. 92 ЗК України право постійного користування земельною ділянкою - це право володіння і користування земельною ділянкою, яка перебуває у державній або комунальній власності, без встановлення строку.
Відповідно до ч.2 ст.120 ЗК Україниякщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача .
Згідно з п. е) ч. 1 ст. 141 ЗКУкраїни підставами припинення права користування земельною ділянкою єнабуття іншою особою права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, які розташовані на земельній ділянці;
Відповідно до ч. 1 ст. 377 ЦКУкраїни до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача).
Таким чином суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен» та задоволення зустрічного позову ОСОБА_1
Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін виникає спір.
Керуючись ст. 55 Конституції України, ст.ст. 15, 16, 377, 393ЦКУкраїни, ст. 92, 120, 125, 141 ЗК України, ст.ст. 10, 14, 59-60, 212-218 ЦПК України, суд, -
Позовну заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Алюр Севен»задовольнити частково.
В іншій частині позову відмовити.
Зустрічний позов ОСОБА_1 задовольнити повністю
Визнати за ОСОБА_1 (РНОКПП НОМЕР_1, м. Дніпропетровськ (м. Дніпро), АДРЕСА_1) право постійного користування земельною ділянкою площею 0,5233 га, розташованої за адресою: м. Дніпропетровськ (м. Дніпро) по вул. Березинській, 4.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення апеляційної скарги.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя В.П. Мороз