У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.09.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді Леміш О.М

при секретарі Химинець О.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України,-

встановив:

До Ужгородського міськрайонного суду звернувся державний виконавець з поданням яке мотивовано тим, що на виконанні у міському відділі державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції перебуває виконавче провадження ЄДРВП № 42244232 з примусового виконання виконавчого листа № 297/2496/13 від 27.01.2014 р. виданого Ужгородським міськрайонним судом 3/о про стягнення аліментів з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2, 03.12.2005 р. н., в розмірі 1/4 частини доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для віку дитини, починаючи з 09.10.2013р. і до повноліття дитини.

Слід зазначити, що одним із пріоритетних напрямків діяльності органів ДВС є виконання рішень судів про стягнення аліментів. Захист та відновлення законних прав і свобод громадян, дітей є вирішальним при здійсненні примусового виконання рішень суду даної категорії.

25.02.2014 року державним виконавцем міського відділу державної виконавчої служби Ужгородського міськрайонного управління юстиції відповідно до вимог ст.ст. 17. 19, 20 та 25 Закону України «Про виконавче провадження», винесено постанову про відкриття виконавчого провадження СДРВП № 42244232 з примусового виконання виконавчого листа № 297/2496/13 від 27.01..2014р. виданого Ужгородським міськрайонним судом 3/о про стягнення аліментів з ОСОБА_1 аліменти на утримання ОСОБА_2, 03.12.2005 р. н., в розмірі 1/4 частини доходів, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для віку дитини, починаючи з 09.10.2013р. і до повноліття дитини.

Копію даної постанови разом із супровідним листом № 42244232 від 25.02.2014року надіслано для відома- та виконання сторонам виконавчого провадження. Відповідно до вимог ст.31 Закону України «Про виконавче провадження»,державним виконавцем розпочато примусове виконання рішень.

Державним виконавцем, керуючись ст.ст. 11, 57 Закону України «Про виконавче провадження» 24.09.2014р. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, копію яких, надіслано для відома та належного виконання до Центр з надання послуг, пов'язаних з використанням автотранспортних засобів з обслуговування м.Ужгорода, Ужгородського, Перечинського, ОСОБА_3 районів УДАІ УМВС України в Закарпатській області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ та самому боржнику.

Державним виконавцем, керуючись ст.ст. 11, 59 Закону України «Про виконавче провадження» 24.09.2014р. винесено постанову про арешт коштів боржника, копію направлено до банківської установи для виконання та сторонам до відома.

05.03.2014р. державним виконавцем зроблено запит в ДПС України про джерела доходів боржника та наявність відкритих рахунків у боржника в банківських та фінансових установах. 06.03.2014р. оброблено запит ДПС України.згідно якого отримано відповідь, що у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських та фінансових установах, а також згідно інформації, яка міститься в ДРФО. відсчтні відомості про джерела отримання доходів боржника.

19.03.2014р. відповідь на запит з Управління Держземагенства в Ужгородському районі, згідно якої земельні ділянки за ОСОБА_1 не зареєстровані.

20.03.2014р. з метою перевірки майнового стану боржника та відповідно до ст.ст. 5,11 Закону України «Про виконавче провадження» направлено запити у відповідні установи.

20.03.2014 року №51040256 та 24.09.2014р. №70877342, 24.09.2014р. № 70878390 відповідь з Відділу державної реєстрації речових прав нерухомого майна реєстраційної служби Ужгородського МРУЮ та встановлено, що у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні відомості стосовно ОСОБА_1

25.03.2014р. відповідь на запит № 07-36/72 користувача бази даних «АІС Автомобіль»,згідно якої за боржником транспортні засоби не зареєстровані.

26.03.2014р. відповідь на запит з Державна інспекції Сільського господарства в 3/о, згідно якої за ОСОБА_1 техніка не значиться зареєстрована.

13.05.2014р. відповідь з Ужгородського міського центру зайнятості, згідно якої ОСОБА_1 на обліку не перебуває.

25.06.2014р. державним виконавцем зроблено запит в ДПС України про джерела доходів боржника та наявність відкритих рахунків у боржника в банківських та фінансових установах. 25.06.2014р. оброблено запит ДПС України.згідно якого отримано відповідь, що у боржника відсутні відкриті рахунки у банківських та фінансових установах, а також згідно інформації, яка міститься в ДРФО відомості про джерела отримання доходів боржника.

19.09.2014 року державним виконавцем повторно надіслано запити Користувачу бази даних «АІС Автомобіль», Управління Держземагенства в Ужгородському районі, Державна інспекції Сільського господарства в 3/о, а також 02.09.2014р. зроблено запит в ДПС України про джерела доходів боржника та наявність відкритих рахунків у боржника в банківських та фінансових установах та УПФ України щодо осіб-боржників, які працюють за трудовими та цивільно-правовими договорамщостаннс місце роботи та осіб, які отримують пенсію.

02.09.2014р. оброблено запит ДПС України,згідно якого отримано відповідь, що у боржника наявний відкритий рахунок у банківській установі, а також згідно інформації, яка міститься в ДРФО, відсутні відомості про джерела отримання доходів боржника, оброблено запит УПФ України про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 - не працює і відомості про отримання пенсії - відсутні.

14.01.2016 року повторно державним виконавцем зроблено запити до реєструючих установ для перевірки майнового стану боржника.

24.02.2016 року повторно зроблено запит в ДПС України про джерела доходів боржника та наявність відкритих рахунків у боржника в банківських та фінансових установах та запит в УПФ України про останнє місце роботи чи пенсії боржника .

25.02.2016 року оброблено запит ДПС України.згідно якого отримано відповідь, що у боржника наявний відкритий рахунок у банківській установі, а також згідно інформації, яка міститься в ДРФО, відсутні відомості про джерела отримання доходів боржника, оброблено запит УПФУ України про останнє місце роботи боржника ОСОБА_1 - не працює і відомості про отримання пенсії відсутні.

Зроблено інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного державного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна, згідно якого у божника відсутнє зареєстроване нерухоме майно (№ 56482577).

Державним виконавцем станом на 31.03.2016р. відповідно до ст.74 Закону України «Про виконавче провадження» обчислено розмір заборгованість зі сплати аліментів гр. ОСОБА_1 борг складає 23882,37 грн.

З посиланням на викладене, а також на те, що виконавцем було вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення , а також з посиланням на нормиЗУ «Про виконавче провадження»,ст. 377-1 ЦПК України, вважаючи що боржник ухиляється від виконання зобовязань покладених на нього рішенням суду просить суд подання задовольнити.

Відповідно до ч.2 ст.377-1ЦПК України суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

В судове засідання державний виконавець не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, розгляд справи просив провести без його участі, про що зазначив у поданні.

Дослідивши матеріали подання, суддя приходить до висновку, що дане подання є необґрунтованим і таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав

Відповідно дост. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Закон України Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері. Статтею 6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян ОСОБА_4 підстави для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян за кордон в тому числі і у разі ухилення від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, до виконання зобов'язання. Як передбачено п.2ст. 6 цього Закону, підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, в тому числі аліментних, але лише до моменту виконання зобов'язань, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України. Статтею 6 цього Законупередбачено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді закордон. Зазначеною статтею непередбачено здійснення таких дій як встановлення тимчасового обмеження судом права виїзду громадянина за межі України.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розвязання спорів у цій сфері регулює ЗУ «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України».

Крім того, слід зазначити, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду закордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон.

Статтею 377-1 ЦПК Українипередбачено, що питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Пунктом 18 ч.3ст.11 Закону України "Про виконавче провадження", визначено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням. Тобто, зазначене звернення здійснюється в межах повноважень державного виконавця як посадової особи органу державної влади.

Крім того, державний виконавець має право звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України.

Дана норма вказує, що таке право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, тобто, наявність лише самого зобов'язання не наділяє державного виконавця правом на звернення до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за кордон. Окрім того, факт ухилення має підтверджуватись сукупністю доказів, які державний виконавець зазначає у поданні та додає відповідні докази.

Разом з тим, діюче законодавство не розкриває визначення поняття "ухилення" боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

На думку суду, особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 2ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

Саме невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, про що вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Таким чином, державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ухилявся від виконання зобовязань за виконавчим провадженням. Державний виконавець покладається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобовязання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобовязань.

До подання не надано суду доказів саме ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон.

Слід виходити з того, що процесуальний порядок обмеження права боржника на виїзд за межі України прямо встановлений виключно нормамиЦПК України(ст.377-1 ЦПК України).

Зважаючи на викладене, враховуючи наявні матеріали подання, приходжу до переконання, що державним виконавцем не були наведені факти, які безпосередньо б свідчили про наявність дійсної загрози виїзду боржника за кордон та ухилення від виконання судового рішення, не надано суду доказів саме ухилення боржника від виконання зобов'язань перед стягувачем, які є підставою для обмеження його у праві виїзду за кордон, а тому подання як необґрунтоване не підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст. 6 Закону України „Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України, ст.1,11 Закону України "Про виконавче провадження",ст. 377-1 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Відмовити у задоволенні подання про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України громадянина України ОСОБА_1Ю

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали

Суддя Леміш О.М