Справа № 466/9718/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

01 липня 2016 року Шевченківський районний суд м.Львова у складі:

головуючої судді ЛУЦІВ-ШУМСЬКОЇ Н.Л.

секретар РЕПЕТА К.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Енергобанк», третя особа: Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Енергобанк» ОСОБА_2 про визнання особи вкладником, -

в с т а н о в и в:

позивач звернувся в суду з позовом, у якому просить ухвалити рішення, яким визнати за ним право вкладника за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA укладеного 13 листопада 2013 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 на вклад в сумі 103500,00 грн. та право на відшкодування заборгованості за вкладом за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 13 листопада 2013 року між Позивачем та ПАТ«ЕНЕРГОБАНК», в особі заступника директора з корпоративного бізнесу відділення №1 в м.Львові укладено договір №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA. 12 лютого 2015 року від ТзОВ «Балко» () згідно платіжного доручення №2 Позивачу на картковий рахунок 0902) переказано кошти в сумі 103500,00 грн., про що стоїть відмітка правому верхньому куті платіжного документу «одержано банком 12.02.2015 р.» (дата валютування) та в правому нижньому куті платіжного документу проведено банком 12.02.2015 р. Проте ліквідатор не вніс Позивача як вкладника за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA укладеного 13 листопада 2013 року на картковому рахунку якого знаходиться 103500,00 грн. до реєстру вкладників відшкодування вкладів за рахунок Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

У відповіді наданій Позивачу 16 вересня 2015 року Уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», що кошти на рахунок Позивача не зараховані, у звязку із відсутністю коштів на рахунку платника ТзОВ «Балко».

Позивач не погодився із наданою відповідю Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «ЕНЕРГОБАНК», оскільки із листа ТзОВ «Балко» () та виписки по рахунку платника, які Позивач отримав на своє звернення, станом на день подання платіжного документу кошти на рахунку були і в достатній сумі для здійснення переказу. Таким чином, на день звернення Позивача до суду, Відповідач порушив свої зобовязання за договором, не повернув вкладнику належні йому кошти. У звязку із цим вимушений звертатись до суду за захистом свого порушеного права.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з мотивів, викладених в позовній заяві та наданих усних поясненнях. Додатково пояснила, що згідно до п. 1.3 статті 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», дата валютування це «зазначена платником у розрахунковому документі або в документі на переказ готівки дата, починаючи з якої кошти, переказані платником отримувачу, переходять у власність отримувача». Закон про платіжні системи уповноважив НБУ на встановлення порядку застосування дати валютування, чим той і скористався, закріпивши такий порядок у пунктах 3.2 3.4 Інструкції №22 «Про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті». Суть цього порядку така, платник вказує дату валютування у правому верхньому куті платіжного доручення (під реквізитом «Одержано банком», в якому проставляється дата надходження розрахункового документа до банку).

Представник відповідача в судове засідання повторно не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час та місце слухання справи, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів.

Заслухавши пояснення представника позивача, зясувавши обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, з'ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що 13 листопада 2013 року між Позивачем та ПАТ«ЕНЕРГОБАНК», в особі заступника директора з корпоративного бізнесу відділення №1 в м.Львові укладено договір №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA.

Згідно з цим Договором банк повинен був зобовязаний 12 лютого 2015 року зарахувати на картковий рахунок 0902) Позивача грошові кошти в сумі 103500,00 грн., які переказані від ТзОВ «Балко» () згідно платіжного доручення №2 Позивачу, про що стоїть відмітка правому верхньому куті платіжного документу «одержано банком 12.02.2015 р.» (дата валютування) та в правому нижньому куті платіжного документу проведено банком 12.02.2015 р.

В силу ст.1067 ЦК України договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Відповідно до ст.1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Згідно ст.1068 цього Кодексу банк зобов'язаний вчиняти для клієнта операції, які передбачені для рахунків даного виду законом, банківськими правилами та звичаями ділового обороту, якщо інше не встановлено договором банківського рахунка. Банк зобов'язаний зарахувати грошові кошти, що надійшли на рахунок клієнта, в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не встановлений договором банківського рахунка або законом. Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом.

Така ж, правова позиція висвітленена у постанові Верховного суду України від 06.07.2015 року у справі № 6-301 цс15, зокрема зазначено, що згідно із частиною першою статті 1073 ЦК України в разі безпідставного списання грошових коштів банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно з п. 2.19. Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті, затверджена Постановою Правління Національного банку України 21.01.2004 N22 Розрахункові документи, що надійшли до банку протягом операційного часу, банк виконує в день їх надходження.

В статті 2 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" визначено, а саме в: п. 3) вклад - кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті, які залучені банком від вкладника (або які надійшли для вкладника) на умовах договору банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або шляхом видачі іменного депозитного сертифіката, включаючи нараховані відсотки на такі кошти; п. 4) вкладник - фізична особа (у тому числі фізична особа - підприємець), яка уклала або на користь якої укладено договір банківського вкладу (депозиту), банківського рахунку або яка є власником іменного депозитного сертифіката.

З 13.02.2015 р. на підставі постанови ПНБ України від 12.02.2015 № 96 «Про віднесення Публічного акціонерного товариства «ЕНЕРГОБАНК» до категорії неплатоспроможних», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд) прийнято рішення від 12.02.2015 №29 «Про запровадження тимчасової адміністрації у Публічному акціонерному товаристві «ЕНЕРГОБАНК» (, МФО 300272, місцезнаходження: вул. Воздвиженська, 56, м. Київ). Тимчасову адміністрацію в ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» запроваджено строком на три місяці з 13.02.2015 по 12.05.2015 включно. Виконавчою дирекція Фонду прийнято рішення №93 від 30.04.2015 р. про продовження строків здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» до 11.06.2015 р. включно.

Строк виплат за договорами банківського рахунку (поточні та карткові рахунки), зокрема за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA настав ще під час тимчасової адміністрації .

Згідно з рішенням виконавчої дирекції Фонду №136 від 14.07.2015 р. від виконання обовязків уповноваженої особи на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" (, МФО 300272, місцезнаходження: вул. Лютеранська, 9/9, м. Київ, 01001) відсторонено провідного професіонала відділу стратегії та нормативно-методологічного забезпечення ОСОБА_3. Уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ "ЕНЕРГОБАНК" призначено провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_2.

26 травня 2016 р. виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі Фонд) прийняла рішення № 842 відповідно до якого продовжено строки здійснення процедури ліквідації ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» на два роки до 11червня 2018 року включно. Відповідно до даного рішення продовжено повноваження ліквідатора ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» ОСОБА_2 на два роки до 11 червня 2018 року включно.

Як встановлено у судовому засіданні, Позивач із офіційного сайту ФГВФО дізнався, що через установи ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» здійснюватиметься виплата коштів вкладникам за договорами. Тому неодноразово звертався до банківської установи ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК» з паспортом та документом органу ДПС про присвоєння реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційний номер) проте його повідомили, що Позивач відсутній у списку вкладників.

Для отримання коштів за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA, Позивач звертався як під час дії тимчасової адміністрації та під час ліквідації до установ ПАТ «КБ «ПРИВАТБАНК»

Відповідно до ч.1 ст. 26 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, нараховані на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на дату прийняття такого рішення, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами.Пунктом 1 ч. 5 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" передбачено, що під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів банку.

Разом з тим, п. 1 ч. 6 ст. 36 Закону України "Про систему гарантування вкладів фізичних осіб" встановлено, що обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників. Зазначені виплати здійснюються в межах суми відшкодування, що гарантується Фондом, в національній валюті України. Вклади в іноземній валюті перераховуються в національну валюту України за офіційним курсом гривні, встановленим Національним банком України до іноземних валют на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до цієї статті.

Окрім цього, згідно з Положення про порядок відшкодування Фондом гарантування вкладів фізичних осіб коштів за вкладами, затвердженого рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 09 серпня 2012 року №14:

1) п. 12. розділу ІІ протягом процедури здійснення тимчасової адміністрації в банку та п. 6 розділу ІІІ - протягом процедури ліквідації в банку уповноважена особа Фонду може надавати до Фонду додаткову інформацію про вкладників, яким необхідно здійснити виплати, щодо: зменшення (збільшення) їх кількості; зміни розміру сум; зміни особи вкладника (на підставі свідоцтва про право на спадщину, тощо); змін реквізитів вкладників. Зміни надаються до Фонду на паперових та електронних носіях разом із супровідним листом..

Отже, Уповноваженою особою Фонду неправомірно не включено Позивача до переліку вкладників, і як наслідок Фондом не включено позивача до загального реєстру вкладників і не відшкодовано кошти за рахунок Фонду.

Тому задоволення вимог позивача є належним і достатнім способом захисту прав позивача у межах спірних правовідносин.

Таким чином, на день розгляду справи позивачу не повернено вклад за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA укладеного 13 листопада 2013 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» () та Позивачем в сумі 103500,00 грн..

Відповідно до ст. 525 Цивільного кодексу України, є недопустимою одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов, якщо інше не встановлено договором або законом.

Ст. 526 ЦК визначає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

При цьому суд, бере до уваги правову позицію Верховного суду України, висловлену у постанові від 25.12.2013 року (справа № 6-140цс13), згідно з якою, відповідно до змісту ст.ст. 526 та 1058ЦК України, зобов'язання банку з повернення вкладу за договором банківського вкладу (депозиту) вважається виконаним з моменту повернення вкладу вкладнику готівкою або надання іншої реальної можливості отримати вклад та розпорядитися ним на свій розсуд (наприклад, перерахування на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, з якого вкладник може зняти кошти чи проводити ними розрахунки з допомогою платіжної банківської картки). У випадку перерахування коштів на поточний банківський рахунок вкладника в цьому ж банку, однак не надання вкладнику можливості використання цих коштів зобов'язання банку з повернення вкладу не є виконаним і до банку слід застосувати відповідальність за порушення грошового зобов'язання, передбачену ч. 2ст. 625 ЦК України.

Зі змісту ст. 1074 ЦК України вбачається, що обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов'язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом.

Відповідно до засад цивільного законодавства позбавлення права власності, крім випадків, встановлених Конституцією та законом є неприпустимим (п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України).

Згідно зі ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди можуть застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

У справі ZOLOTAS ПРОТИ ГРЕЦІЇ (No 2) Європейський суд з прав людини зазначив наступне: «Суд зазначає, що на підставі статті 830 Цивільного кодексу, якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами угоди. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності угоди, яку він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід'ємні для банківських операцій і пов'язаним з ними правом.

Відмовляючись повернути кошти, які належать на праві власності позивачу, відповідач порушує положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст.1 Першого Протоколу, підписаного та ратифікованого Україною, яка у відповідності до ст.5 цього ж протоколу, є додатковою статтею Конвенції.

Так, у ст.1 Протоколу №1 вказано, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

При цьому, суд бере до уваги п.1 ч.6 ст.36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», за яким обмеження, встановлене пунктом 1 частини п'ятої цієї статті, не поширюється, зокрема, на зобов'язання банку щодо виплати коштів за вкладами вкладників за договорами, строк яких закінчився, та за договорами банківського рахунку вкладників.

Окрім цього, згідно із п.2 ст. 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» уповноважена особа Фонду протягом одного робочого дня (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України "Про банки і банківську діяльність", - протягом 15 робочих днів) з дня отримання Фондом рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку формує перелік вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду, з визначенням сум, що підлягають відшкодуванню.

Враховуючи, вищенаведене, судом встановлено, що ПАТ «ДЕЛЬТА БАНК» порушив свої зобов'язання за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA укладеного 13 листопада 2013 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» () не включив Позивача до переліку вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок Фонду та не повернув Позивачу вклад в сумі 103500,00 грн., розміщений на картковому рахунку №0902, чим порушив його право власності, передбачене ст.319, 321 ЦК України, таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги знайшли своє ствердження в судовому засіданні, а тому підлягають до задоволення.

Застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який регулює правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, на думку суду, не перешкоджає вкладнику звернутися до суду за захистом порушеного права та вимагати стягнення сум, які йому не повернуті за системою гарантування, виходячи із наведених норм ЦК України та умов договорів банківського вкладу.

Відповідно до п. 6 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судовий збір в дохід держави в сумі 551,20 грн.

Керуючись ст.ст.8,10,57,58,60,88,208,209,212,215,224,226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1 право вкладника за договором № 13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA укладеного 13 листопада 2013 року між ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» та ОСОБА_1 на вклад в сумі 103 500,00 грн. (сто три тисячі пятсот гривень, 00 коп.).

Визнати за вкладником ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1 право на відшкодування заборгованості за вкладом у розмірі 103500,00 грн. (сто три тисячі пятсот гривень, 00 коп.) за договором №13-000886-02 про відкриття та обслуговування карткового рахунку платіжної картки VISA укладеного 13 листопада 2013 року з ПАТ «ЕНЕРГОБАНК» () за рахунок коштів Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в межах гарантованої суми відшкодування.

Стягнути з ПАТ «Енергобанк» в дохід держави 551,20 грн. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя ОСОБА_4