Провадження № 2/161/3766/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 жовтня 2016 року Луцький міськрайонний суд Волинської області в складі:

головуючої - судді Гриня О.М.

при секретарі - Пилипюк Л.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів , --

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів. Позов мотивує тим, що вона перебувала в зареєстрованому з відповідачем шлюбі з 14.05.2009 року до 30.04.2015 р. Від шлюбу у них народилось двоє дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. Зазначає, що на даний час діти проживають з нею, а відповідач ухиляється від покладеного на нього обов'язку утримувати своїх дітей. Просить стягувати з ОСОБА_2 в її користь аліменти на утримання дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 в розмірі 1/3 частки (але не менше 30% від прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку) від заробітку щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову ідо досягнення дітьми повноліття; допустити негайне виконання судового рішення в межах суми платежу за один місяць; обмежити відвідування відповідачем дітей відповідно до чинного законодавства.

Позивач ОСОБА_1 подала суду заяву про розгляд справи за її відсутності відсутності.

Відповідач ОСОБА_2 подав суду заяву про можливість розгляду справи без його участі, позовні вимоги визнав.

Розгляд справи здійснювався за відсутності осіб, які беруть участь у справі, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст.197 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 30.04.2015 року в справ за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, шлюб між сторонами розірвано.

Судом встановлено, що сторони є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується наявними в матеріалах справи копіями свідоцтв про народження (а.с. 4,5).

З матеріалів справи вбачається, що сторони разом не проживають, відповідач проживає окремо від дітей.

Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України аліменти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Оскільки відповідач офіційно працевлаштований та має стабільний дохід, аліменти слід стягувати у частці від його заробітку.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує матеріальне становище позивача, яка на даний час перебуває в декретній відпустці, відповідача, який отримує регулярний дохід, є здоровим, працездатним чоловіком, інших дітей на утриманні немає, однак має на своєму отриманні непрацездатних батьків, в тому, суд дійшов висновку, що слід стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для кожної дитини відповідного віку, щомісячно і до досягнення старшою дитиною повноліття.

Суд вважає визначений розмір аліментів достатнім та справедливим.

Крім того, з відповідача слід достягнути в дохід держави судовий збір.

Рішення суду в частині стягнення аліментів на неповнолітніх дітей у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов'язкового негайного виконання.

Позовна вимога щодо обмеження відвідування відповідачем дітей на думку суду є недоведеною та безпідставною. Відповідно до ст.158 Сімейного Кодексу України способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, визначає орган опіки та піклування, рішення його є обов'язковим до виконання. Позивач не надала суду доказів звернення до зазначеного органу з приводу встановлення режиму відвідування дітей відповідачем, обставина існування спору між сторонами з даного приводу, а також існування бажання батька зустрічей із дітьми у суді не доведена. Послання позивача у позовній заяві на випадок, який засвідчений у зверненні до Луцького районного відділення поліції №ЄО 3720 від 28.06.2016 р. не знайшов свого підтвердження, а самого документу позивач суду не надала, а тому в задоволенні вимог в цій частині слід відмовити за недоведеністю вимог.

Керуючись ст.ст. 10,11, 58, 60, 88, 174, 213, 214, 215, ч.1 ст.367 ЦПК України, на підставі ст.ст. 180, 181,182, 183, 191 СК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, в користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, аліменти в розмірі 1/3 частини від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 09.08.2016 року і до досягнення ОСОБА_3 повноліття.

Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць допустити до обов'язкового негайного виконання.

В решті позову відмовити за безпідставністю.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Волинської області шляхом подання апеляційної скарги через Луцький міськрайонний суд в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Луцького міськрайонного суду О.М. Гринь