Справа № 686/4528/15-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 грудня 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області

в складі: головуючої-судді ОСОБА_1,

при секретарі Слободянюк А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Хмельницького міськрайонного суду справу за поданням Головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби міста Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області про обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань по сплаті боргу на користь ОСОБА_3,

встановив:

Головний державний виконавець Першого відділу державної виконавчої служби м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 звернулась до суду із поданням про обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа до виконання ним своїх зобовязань по сплаті боргу на користь ОСОБА_3, відповідно до рішення Хмельницького міськрайонного суду від 12.08.2015 року по справі №686/4528/15-ц. В обґрунтування свого подання зазначила, що у неї на примусовому виконанні перебуває зведене виконавче провадження ЄДРВП №50904810 до якого входять виконавчі провадження з виконання: виконавчих листів 686/4528/15-ц, виданих Хмельницьким міськрайонним судом 12.08.2015 року, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 боргу на загальну суму 125000грн. та стягнення судового збору у розмірі 1250грн. (загальна сума стягнення становить 139075грн.).

Станом на 12.12.2016 року ОСОБА_2 ухиляється від виконання рішення суду, виходячи з наступного.

Виконавче провадження було відкрито 14.08.2015 року державним виконавцем Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції. 24.09.2015 року на адресу Першого міського відділу ДВС Хмельницького МРУЮ повернувся рекомендований лист з повідомленням про вручення, яким боржнику було направлено постанову про відкриття провадження від 14.08.2015 року, у звязку з закінченням строку зберігання. Отже, згідно ч.1 ст.31 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999року боржник вважається повідомленим про відкриття провадження.

Оскільки, в наданий для самостійного виконання строк рішення суду ОСОБА_2 не виконано, державним виконавцем було направлено запити в реєструючі органи з метою перевірки майнового стану боржника. З отриманих відповідей було встановлено наявність у власності Боржника майна та виявлено банківські рахунки. 19.10.2015 року державним виконавцем винесено постанову про накладення арешту на рахунки боржника та направлено її до банківських установ. 23.11.2015 року державним виконавцем винесено постанову про арешт виявлених транспортних засобів.

29.09.2015 року державним виконавцем було направлено вимогу на адресу боржника, якою його зобовязано зявитись до відділу ДВС 02.10.2015 року. Проте, боржник до відділу ДВС не зявився. 23.11.2015 року боржнику направлено виклик для відібрання пояснень, проте боржник на визначену дату не зявився.

14.01.2016 року винесено постанову про примусовий привід боржника але згідно відповіді Хмельницького відділу поліції ГУП у Хмельницькій області від 22.02.2016 року ОСОБА_2 не представилось можливим доставити до відділу ДВС, оскільки останній зі слів матері перебуває на заробітках в Російській Федерації. Того ж 14.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про розшук майна боржника, якою оголошено в розшук виявлений автотранспорт, належний на праві власності боржнику.

25.02.2016 року та 19.04.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, проте останній там був відсутній і зі слів мешканки будинку перебуває закордоном. 01.11.2016 року державним виконавцем в черговий раз надіслано вимогу ОСОБА_2 з зобовязанням зявитись до відділу ДВС, проте на визначену дату боржник не зявився.

З наведеного прослідковується повне ігнорування законних вимог державного виконавця, а також умисне ухилення від виконання рішення суду, що є обовязковим до виконання на всій території України. ОСОБА_2 неодноразово викликався до державного виконавця для зясування причин невиконання рішення суду. Державним виконавцем також здійснювались заходи примусового виконання, проте у звязку з ухиленням боржника від сплати боргу, останні не дали жодних результатів. Майновий стан боржника дозволяє останньому виконати рішення суду в повному обсязі але через його умисні дії по приховуванню майна (станом на 12.12.2016р. розшук транспортних засобів не дав результатів) державна виконавча служба не в змозі в повному обсязі провести всі необхідні виконавчі дії для задоволення вимог стягувача. Крім того, як видно з відповіді Адміністрації державної прикордонної служби України, ОСОБА_2 неодноразово перетинає державний кордон України і в подальшому є можливість, що він не повернеться до України та не виконає рішення суду. Враховуючи значний розмір зобовязань боржника, тривалість часу ухилення від виконання судових рішень, державний виконавець просить задоволити подання повністю.

Державний виконавець в судове засідання не зявився подав до суду клопотання про розгляд подання за його відсутності, вимоги підтримав в повному обсязі.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що у задоволенні подання слід відмовити.

Відповідно до ст.377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця або за місцезнаходженням виконавчого округу за поданням приватного виконавця.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ст. 6 цього Закону передбачено, що право громадянина України на виїзд з України може бути тимчасово обмежено у випадках, коли: він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Згідно п.18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З матеріалів справи вбачається, що 12.08.2015 року Хмельницьким міськрайонним судом Хмельницької області видано виконавчі листи на підставі рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 29.05.2015 року в цивільній справі 686/4528/15-ц про: стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 заборгованості за договором позики від 16.02.2011 року в сумі 120000грн, а також 5000грн. моральної шкоди; стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судового збору в розмірі 1250грн.

Постановами державного виконавця Першого міського відділу ДВС Хмельницького міськрайонного управління юстиції від 14.08.2015 року та від 25.08.2015 року було відкрито виконавчі провадження №48461355 та 48461409 з примусового виконання вищевказаних виконавчих листів. Вказані виконавчі провадження було обєднано в зведене виконавче провадження № ЄДРВП № 50904810, що підтверджується обліковою карткою на зведене виконавче провадження.

Державним виконавцем постанови про відкриття виконавчих проваджень було направлено на адресу боржника 19.08.2015 року за вих. № 31739/03-27 та 27.08.2015 року за вих. № 32290. Проте, відомості про направлення постанов про відкриття виконавчого провадження боржнику рекомендованим листом з повідомленням, а також про їх отримання боржником, суду надано не було.

29.09.2015 року, 23.11.2015 року та 03.11.2016 року на адресу ОСОБА_2 державним виконавцем направлялись вимоги державного виконавця про необхідність зявитись до відділу ДВС. Доказів про отримання вказаних вимог боржником суду також надано не було.

14.01.2016 року державним виконавцем винесено постанову про примусовий привід боржника але згідно відповіді Хмельницького відділу поліції ГУП у Хмельницькій області від 22.02.2016 року ОСОБА_2 не представилось можливим доставити до відділу ДВС, оскільки останній зі слів матері перебуває на заробітках в Російській Федерації.

25.02.2016 року та 19.04.2016 року державним виконавцем здійснено вихід за місцем проживання боржника, проте останній там був відсутній і зі слів мешканки будинку перебуває за кордоном, що підтверджується відповідними актами державного виконавця.

Згідно акту державного виконавця від 11.11.2016 року державним виконавцем 01.11.2016 року в черговий раз надіслано вимогу ОСОБА_2 з зобовязанням зявитись до відділу ДВС, проте на визначену дату боржник не зявився.

Діючим законодавством передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання.

Під поняттям "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які не залежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Між тим, в матеріалах справи відсутні докази, що підтверджують факт ухилення боржника від виконання своїх обовязків щодо виконання рішення суду про стягнення з нього на користь стягувача коштів.

Належних та допустимих доказів того, що дійсно боржник свідомо не виконував належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково, зокрема докази того, що він має змогу виконувати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин, державним виконавцем суду надано не було. При цьому, суд враховує, що до подання не долучено будь-яких доказів на підтвердження того, що боржнику відомо про наявність відкритого виконавчого провадження чи отримання ним вимог державного виконавця та їх не виконання.

Окрім наведеного, з листа Державної прикордонної служби України від 11.05.2016 року вбачається, що ОСОБА_2 здійснив виїзд за межі України 26.09.2015 року і відомостей про те, що з того часу він повертався в Україну і відповідно міг отримати вимоги державного виконавця та ухилявся від їх виконання та виконання рішення суду, чи вчиняв дії, які б свідчили про приховування ним належного йому на праві власності майна, до подання не долучено.

Саме невиконання боржником самостійно рішення суду протягом строку наданого держвиконавцем (зазначеного в постанові про відкриття виконавчого провадження), не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду обовязків.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням суду, повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів подання та долучених до нього документів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 про обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. 377-1 ЦПК України, Закону України «Про порядок виїзду з України та вїзду в Україну громадян України», суд-

ухвалив:

В задоволенні подання головного державного виконавця Першого відділу державної виконавчої служби м.Хмельницький Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області ОСОБА_4 про обмеження боржнику ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа, відмовити.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга протягом 5 днів з моменту її винесення.

Суддя: