АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Яровенко Н.О.
№22-ц/796/9763/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №755/3540/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП Еліт-Таксі» про стягнення заборгованості та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати,-

В С Т А Н О В И Л А

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до ТОВ «АТП Еліт-Таксі» про стягнення заборгованості та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати.

У мотивування вимог посилався на те, що він 24 жовтня 2015 року був прийнятий на роботу водієм в ТОВ «АТП Еліт-Таксі».

Наказом №172/5к від 25.11.2015 року його звільнено за згодою сторін згідно п. 1 ст. 36 КЗпП України.

З вини відповідача він не отримав заробітну плату в сумі 2938 грн.

З урахуванням наведеного просив суд стягнути з ТОВ «АТП Еліт-Таксі» на його користь заборгованість із невиплаченої заробітної плати у сумі 2938 грн, середній заробіток за час затримки виплати заробітної плати у сумі 16 021 грн, а всього - 19 000 грн.

Заочним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року в позові ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «АТП Еліт-Таксі» про стягнення заборгованості та стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить заочне рішення скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Зазначає, що ним надані всі докази по справі, які мали суттєві значення. Однак, суддя не доповіла, що цих доказів недостатньо і не надала можливості надати клопотання до суду про витребування доказів від ТОВ «АТП Еліт-Таксі».

Вказує, що суд першої інстанції не з'ясував його думку щодо заочного розгляду справи, не роз'яснив порядок та наслідки розгляду справи в порядку заочного провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції підставно виходив з їх недовідності та необґрунтованості.

Судом встановлено, що наказом ТОВ «АТП Еліт-Таксі» №160/15-к від 12 жовтня 2015 року ОСОБА_2 прийнято на роботу на посаду водія транспортних засобів з 15 жовтня 2015 року з випробувальним терміном на один місяць згідно зі штатним розписом.

Листками непрацездатності підтверджено, що ОСОБА_2 з 26 жовтня 2015 року по 24 листопада 2015 року перебував на лікарняному. (а.с. 8-9).

Наказом ТОВ «АТП Еліт-Таксі» №172/15-к від 25 листопада 2015 року ОСОБА_2 звільнено з 25 листопада 2015 року за угодою сторін згідно із п. 1 с. 36 КЗпП України.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_2 посилався, що при звільненні з роботи йому не було виплачено заробітну плату, а тому просив стягнути з ТОВ «АТП Еліт-Таксі» невиплачену заробітну плату в розмірі 2938 грн та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 16 021 грн.

За змістом ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені вст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений ч. 1 ст. 117 КЗпП України обов'язок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Зазначена правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 27 березня 2013 року №6-15цс13, яка відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Відповідно до довідки про доходи оклад ОСОБА_2 згідно штатного розпису становив 1378 грн, за жовтень 2015 року позивачу нараховано доходу 787,43 грн, сплачено доходу - 724,76 грн, за листопад 2015 року нараховано доходу - 1130,45 грн, сплачено доходу - 1017,71 грн, нараховано допомогу по тимчасовій непрацездатності в сумі 1252,80 грн. (а.с.83)

Згідно відомостей на виплату грошей №57 за жовтень 2015 року (Додаток №1), вставного аркушу до додатку №57, відомостей на виплату грошей №61 за ІІ половину жовтня 2015 року (Додаток №1), вставного аркушу до датку №60, відомості на виплату грошей №64 лікарняні за рахунок підприємства листопад 2015 року (Додаток №1) ОСОБА_2 отримав 52,79 грн, 671,97 грн, 191,57 грн. (а.с. 71-80)

Вказане також підтверджується розрахунковим листком за жовтень 2015 року, листопад 2015 року та Звітами про суми нарахованої заробітної плати (доходу, грошового забезпечення, допомоги, компенсації) застрахованих осіб та суми нарахованого єдиного внеску на загальнообов'язкове державне соціальне страхування до фіскальних органів за жовтень 2015 року, за листопад 2015 року. (а.с. 84-85, 90-117)

Щодо коштів у розмірі 919,75 грн, виплачених 07 грудня 2015 року, колегія суддів зазначає таке.

У ч. 2 ст. 22 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» визначено, що допомога по тимчасовій непрацездатності внаслідок захворювання або травми, не пов'язаної з нещасним випадком на виробництві та професійним захворюванням, виплачується Фондом застрахованим особам починаючи з шостого дня непрацездатності за весь період до відновлення працездатності або до встановлення медико-соціальною експертною комісією інвалідності (встановлення іншої групи, підтвердження раніше встановленої групи інвалідності) незалежно від звільнення застрахованої особи в період втрати працездатності, у порядку та розмірах, встановлених законодавством.

За ч. 1 ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява-розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами.

Відповідно до ч. 1, пп. 1 ч. 2 ст. 32 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» документи для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах розглядаються не пізніше десяти днів з дня їх надходження. Допомога по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах виплачується застрахованим особам, які працюють на умовах трудового договору (контракту), у найближчий після дня призначення допомоги строк, установлений для виплати заробітної плати.

Таким чином, обов'язок роботодавця по сплаті належних особі сум, пов'язаних з тимчасовою втратою працездатності, виникає лише після перерахування даних сум на рахунок підприємства з відповідного відділення Фонду соціального страхування України.

Як зазначає відповідач, 27 листопада 2015 року ТОВ «АТП Еліт-Таксі» подало заяву-розрахунок до Фонду соціального страхування України, 07 грудня 2015 року здійснено виплату лікарняного за рахунок Фонду. (а.с. 87-88)

Отже, застрахована особа при звільненні повинна отримати всі суми, що належать їй від підприємства. Оскільки суми матеріального забезпечення застрахована особа отримує від Фонду соціального страхування України і за рахунок коштів Фонду соціального страхування України, тому порушення вимог ст. 116 КЗпП України відсутнє.

Отже, у день звільнення 25 листопада 2015 року ОСОБА_2 отримав всі суми, які йому належали від ТОВ «АТП Еліт-Таксі».

Не заслуговують на уваги доводи апелянта щодо ненадання судом першої інстанції можливості надати клопотання до суду про витребування доказів від ТОВ «АТП Еліт-Таксі», оскільки таке клопотання в суді першої інстанції не заявлялося, а всі необхідні документи для розгляду справи подано відповідачем до суду апеляційної інстанції.

Не знайшли свого підтвердження посилання апелянта, що суд першої інстанції не з'ясував його думку щодо заочного розгляду справи, не роз'яснив порядок та наслідки розгляду справи в порядку заочного провадження, так як згідно журналу судового засідання зазначене питання було предметом обговорення в судовому засіданні. (а.с.31)

Свої зауваження на журнал судового засідання ОСОБА_2 не подав.

Заявляючи позов про стягнення заборгованості, ОСОБА_2 виходив з того, що при прийомі на роботу йому була обіцяна значно вища заробітна плата.

До суду апеляційної інстанції відповідач надав штатний розпис, яким встановлена заробітна плата позивача і згідно якого вона йому нараховувалась та була виплачена з утримання необхідних податків та платежів, як те передбачено законом.

Судом апеляційної інстанції досліджено надані відповідачем докази, яких на думку позивача не було досліджено в суді першої інстанції.

Зазначені докази не спростовують висновків суду щодо відсутні у відповідача заборгованості перед позивачем на час його звільнення.

Отже, рішення суду першої інстанції відповідає вимогам закону, наданим доказам, обставинам справи і підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, не вбачається.

Керуючись статтями 303, 304, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Заочне рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 19 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги до цього суду.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А.Шебуєва