Ухвала

іменем україни

12 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Кадєтової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом садівничого кооперативу «Таїр» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за користування електричною енергією та розірвання договору, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року СК «Таїр» звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що кооператив є споживачем електричної енергії на підставі договору від 18 березня 2008 року з ВАТ «Одесаобленерго» в особі Іллічівського РЕМ «Про постачання електроенергії», відповідно до якого СК «Таїр» зобов'язаний оплачувати постачальнику електричної енергії вартість спожитої електричної енергії садівничим кооперативом та його членами.

Згідно з державним актом на право власності на земельну ділянку від 18 листопада 2004 року та з договором купівлі-продажу земельної ділянки від 17 червня 2004 року ОСОБА_4 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт Таїрове, СК «Таїр».

28 листопада 2008 року ОСОБА_4 уклав із садівничим кооперативом договір на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр», згідно з яким постачальник електроенергії забезпечує постачу електроенергії через електромережу СК «Таїр» до будівлі (будинку) ОСОБА_4, розташованої на земельній ділянці НОМЕР_1, а відповідач зобов'язався своєчасно оплачувати вартість спожитої електричної енергії.

Оскільки ОСОБА_4 за електричну енергію не сплачував, СК «Таїр» просив стягнути заборгованість у розмірі 3 316 грн 69 коп., розірвати договір на подачу електроенергії по електромережі позивача від 28 листопада 2008 року, а також стягнути з відповідача збитки на юридичну допомогу у розмірі 2 тис. грн.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 03 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь СК «Таїр» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 817 грн 69 коп.

У решті позову відмовлено.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року зазначене судове рішення змінено та позов задоволено частково.

Стягнуто зі ОСОБА_4 на користь СК «Таїр» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 3 316 грн 69 коп.

У решті рішення залишено без змін.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення апеляційного суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий апеляційний розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що ОСОБА_4 є власником земельної ділянки НОМЕР_1 площею 0,06 га, яка розташована за адресою: Одеська обл., Овідіопольський район, смт Таїрове, СК «Таїр», що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії НОМЕР_2.

28 листопада 2008 року член СК «Таїр» ОСОБА_4, який власником земельної ділянки НОМЕР_3, уклав з кооперативом договір на подачу електроенергії по електромережі СК «Таїр» до його будівлі (будинку) та зобов'язався здійснювати своєчасну сплату за спожиту електроенергію на розрахунковий рахунок або до каси СК «Таїр» вартість спожитої електричної енергії не пізніше 15 числа кожного місяця.

СК «Таїр» доведено факт передачі електричної енергії від мережі позивача до земельної ділянки відповідача, що не оспорюється відповідачем та підтверджується матеріалами справи.

Задовольняючи частково позов, суд першої інстанції виходив із доведеності відповідачем сплати вартості спожитої ним електроенергії у сумі 2 449 грн та стягнув 817 грн 69 коп. - вартість непідтвердженої оплати спожитої електроенергії. Також суд вважав необґрунтованими та недоведеними вимоги про розірвання договору на подачу електроенергії СК «Таїр» члену кооперативу ОСОБА_4 від 28 листопада 2008 року.

Апеляційний суд, змінюючи рішення суду першої інстанції та стягуючи зі ОСОБА_4 на користь СК «Таїр» заборгованість за спожиту електроенергію у розмірі 3 316 грн 69 коп., зазначав, що до матеріалів справи приєднані витяги із журналу сплати за електроенергію, який складався ОСОБА_5, та копії приходних ордерів від СК «Таїр», внесених до банківської установи ОСОБА_5, на яких міститься печатка СК «Таїр»-Д, тобто дублікат печатки СК «Таїр», та печаткка громадської організації «Сади Таїра».

Апеляційний суд вважав, що вказані докази не свідчать про виконання ОСОБА_4 обов'язку зі сплати використаної ним електроенергії, оскільки вони видані неналежною посадовою особою та завірені печаткою, яка належить іншому кооперативу. Печатка є дублікатом печатки СК «Таїр», яка залишена після переобрання колишнього голови кооперативу та не може використовуватися для документів. З приводу зазначених обставин СК «Таїр» звертався до правоохоронних органів.

За таких обставин апеляційний суд вважав недоведеним факт сплати ОСОБА_4 коштів за користування електричною енергією на розрахунковий рахунок або до каси СК «Таїр». При цьому позивачем доведено факт передачі електричної енергії від мережі позивача до земельної ділянки відповідача, що не оспорюється відповідачем та підтверджується матеріалами справи, зокрема, витягами з особового рахунку відповідача, з якого вбачається, що різниця між показниками лічильника: 14 695 кВт та 23 757 кВт, складає 9 062 кВт. З урахуванням того, що вартість 1 кВт електроенергії становить 0,366 грн, сума боргу складає 3 316 грн 69 коп.

Колегія суддів погоджується з висновком апеляційного суду, підстав для скасування ухваленого ним рішення не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 06 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

О.В.Кадєтова