Справа № 201/3618/16ц
Провадження № 2/201/1502/2016р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі - Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська в м. Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції,

ВСТАНОВИВ :

14.03.2016р. ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська з позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції (а.с. № 3-5).

В обґрунтування заявлених вимог, позивач в позовній заяві посилався те, що 10.12.2013р. та 06.03.2014р. між позивачем та відповідачем шляхом оприлюднення відкритої оферти було укладено два депозитних договори на суму 39 000грн. та 14 800грн. Рішенням суду від 27.10.2015р., дані грошові кошти було стягнуто з банку разом із залишком на рахунку, який становив 1286грн. 83коп. З огляду на те, що банк не виконує належним чином взяті на себе зобовязання, не сплачує позивачу відсотки за користування коштами, то позивач просив стягнути з відповідача за договором № 230009 від 10.12.2013р. ( рахунок № 3059) нараховані проценти з розрахунку 19,5% річних в сумі 13 642грн.52коп., 3% річних в сумі 2 154грн.08коп., індекс інфляції в розмірі 27 768грн.39коп., а разом 43 564грн.99коп., а також нараховані відсотки за договором № 251175 від 06.03.2014р. ( рахунок № 9479) з розрахунку 18,5 % річних в сумі 4904грн.68коп., 3% в сумі 817грн.45коп., індекс інфляції в розмірі 10 537грн.75коп., а всього 16 259грн.93коп.

В наданих суду 17.10.2016р. заявах, представник позивача ОСОБА_2 (на підставі довіреності від 23.02.2015р. - а.с. № 63) позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити та розглядати справу без фіксування процесу технічними засобами згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України (а.с. № 76,77).

Представник відповідача - ОСОБА_3 (діє на підставі довіреності від 17.07.2014р. - а.с. № 47) в наданих суду запереченнях від 13.09.2016р. просила в задоволені позову відмовити, оскільки позивачем не надано суду належних та допустимих доказів укладення між ним та банком договорів. Крім того, позивачем не зазначено, які саме договори були укладені з банком, які застосовані відсоткові ставки та строки дії договорів, а також відповідальність сторін у випадках неналежного виконання договорів (а.с. № 55-57). В наданій суду 17.10.2016р. заяві, представник відповідача просила розглядати справу згідно ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

За таких обставин, суд вважає за можливе проводити розгляд справи згідно вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України.

Суд, ознайомившись з матеріалами справи, оглянувши матеріали цивільної справи № 201/14616/15-ц (справа була витребувана для огляду у звязку із задоволенням клопотання представника позивача (а.с. № 66)), вважає за можливе позовні вимоги задовольнити частково з наступних підстав.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 27.10.2015р., яке було залишено без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області, позовні від 04.02.2016р. з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 було стягнуто грошові кошти в розмірі 55 086грн. 83коп. (а.с. № 15-18).

Згідно пояснень представника позивача, стягнута за судовим рішенням сума 55 086грн.83коп. складається з: грошових коштів в розмірі 39 000грн., які були перераховані на депозит згідно відкритої оферти банку за договором № 230009 від 10.12.2013р., строком на 182дні, зі ставкою 19,5%; грошових коштів в розмірі 14 800грн., які були перераховані на депозит згідно відкритої оферти банку за договором № 251175 від 06.03.2014р. строком на 92 дня, зі ставкою 18,5%; залишку коштів на рахунку №3450 в сумі 1286грн.83коп. (а.с. № 12,13, 77,84,85).

На сьогоднішній день, рішення суду від 27.10.2015р. перебуває на виконанні та банком не виконується, на підтвердження чого представником позивача надано суду копію виконавчого листа та копію постанови про відкриття виконавчого провадження від 09.02.2016р. (а.с. № 78,79).

З виписки по рахунку вбачається, що депозитний договір № 230009 від 10.12.2013р. було укладено на строк 182 дня зі сплатою 19,5%, тобто строк дії договору закінчився 10.06.2014р., а депозитний договір № 251175 від 06.03.2014р. укладено на 92 дня зі сплатою 18.5%, тобто строк дії договору закінчився 06.06.2014р.

10.01.2014р., 10.02.2014р., 11.03.2014р. та 10.04.2014р. банком позивачу виплачувалися відсотки за депозитним договором № 230009 від 10.12.2013р. в розмірі 625грн.07коп., 645грн.90коп., 604грн.24коп., 500грн.05коп., що підтверджується випискою по рахунку ( а.с. № 13, 85).

Відповідно до ч. 5 ст. 1061 ЦК України проценти на банківський вклад нараховуються від дня, наступного за днем надходження вкладу у банк, до дня, який передує його поверненню вкладникові або списанню з рахунка вкладника з інших підстав.

Як вбачається з наданих представником позивача доказів, то депозитні кошти в розмірі 39 000грн. та 14 800грн., які стягнуті рішенням суду від 27.10.2015р. на сьогоднішній день банком не повернуті вкладникові та виконавче провадження триває, що підтверджується інформацією про виконавче провадження, яка була отримана судом з сайту Informjust (а.с. № 78, 86-90).

Враховуючи, що на сьогоднішній день фактично банком не повернуті кошти за двома депозитними договорами, то вимоги позивача про стягнення процентів за користування грошовими коштами за період 01.05.2014р. по 02.03.2016р. є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Разом з тим, враховуючи правову позицію Верховного Суду України у справі № 6-95цс16 від 29.06.2016р., яка є обовязковою для застосування згідно ст. 360-7 ЦПК України, а також те, що банком на виконання ухвали суду від 13.09.2016р. так і не надано депозитних договорів, то при визначені розміру процентів за користування грошовим вкладом, суд вважає за можливе зазначити наступне.

Строк дії депозитного договору № 230009 від 10.12.2013р. закінчився 10.06.2014р., як зазначено вище, а тому проценти за користування цим депозитом в розмірі 19,5% з урахуванням заявлених позовних вимог, підлягають стягненню з банка саме за період з 01.05.2014р. по 10.06.2014р. включно в розмірі 854грн. 26коп. (розрахунок проведений за формулою 39 000грн. * 19,5%- процентна ставка/365днів * 41дні прострочки).

Приймаючи до уваги, що відомостей про розмір процентної ставки, яка підлягає сплаті банком після закінчення строку дії депозитного договору сторонами суду не надано, враховуючи, що на офіційному сайті ПАТ КБ «ПриватБанк» процентна ставка за депозитами на вимогу становить 1% річних, то відповідно до положень ч. 2 ст. 1070 ЦК України та правової позиції ВСУ у справі № 6-95цс16, за період з 11.06.2014р. по 02.03.2016р. включно за депозитним договором №230009 від 10.12.2013р. з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 слід стягнути проценти в розмірі 674грн. 22коп. (розрахунок проведений за формулою 39000*1%/365днів * 631день прострочки).

Загальний розмір процентів за депозитним договором від 10.12.2013р., який підлягає стягненню з банка на користь позивача становить 1528грн.48коп. (854грн.26коп.+674грн.22коп.).

В іншій частині вимог про стягнення процентів за депозитним договором від 10.12.2013р. слід відмовити, оскільки належних та допустимих доказів того, що сторонами визначено розмір процентної ставки як 19,5 % після закінчення строку дії договору суду не надано.

Строк дії депозитного договору № 251175 від 06.03.2014р. закінчився 06.06.2014р., а тому проценти в розмірі 18,5 % з урахуванням заявлених позовних вимог, підлягають стягненню з банку на користь позивача за період з 01.05.2014р. по 06.06.2014р. включно в розмірі 277грн. 55коп. ( розрахунок за формулою 14 800грн.*18,5 %/365 днів*37днів прострочки).

За період з 07.06.2014р. по 02.03.2016р. включно з ПАТ КБ «Приватбанк» на користь ОСОБА_1 підлягають стягненню проценти в сумі 257грн. 48коп. (розрахунок за формулою 14 800грн.*1%/365днів *635днів прострочки).

Загальний розмір процентів за депозитним договором від 06.03.2014р. становить 535грн. 03коп. 277грн.55коп. +257грн.48коп.).

В іншій частині вимог про стягнення процентів за депозитним договором від 06.03.2014р. слід відмовити, оскільки належних та допустимих доказів того, що сторонами визначено розмір процентної ставки як 18,5 % після закінчення строку дії договору суду не надано.

Що стосується вимог про стягнення 3% річних та індексу інфляції, то вони підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного.

В Аналізі практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підготовленому суддею Верховного Суду України Сеніним Ю.Л. та іншими зазначено, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (Ця правова позиція підтверджена судовою практикою Верховного Суду України у Постановах від 20 грудня 2010р. у справі № 3-57гс10, від 04 липня 2011р. у справі № 3-65гс11, від 12 вересня 2011р. у справі № 3-73гс11, від 24 жовтня 2011р. у справі № 3-89гс11, від 14 листопада 2011р. у справі № 3-116гс11, від 23 січня 2012р. у справі № 3-142гс11).

Як зазначалося вище, строк дії депозитного договору № 23009 від 10.12.2013р. закінчився 10.06.2014р. та враховуючи, що банк саме після цього строку мав би повернути позивачу грошові кошти в розмірі 39 000грн., то відповідно до положень ч.1ст. 612 ЦПК України відповідач вважається таким, що прострочив виконання зобовязання, оскільки не виконав його у строк, встановлений договором.

Таким чином, згідно положень ст. 625 ЦК України, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 за депозитним договором № 23009 від 10.12.2013р. за період з 11.06.2014р. по 02.03.2016р. включно 3% річних в сумі 2022грн. 66коп. та індекс інфляції за період з червня 2014р. по лютий 2016р. в розмірі 24 453грн. ( індекс інфляції за цей період склав 162,7%) та за депозитним договором № 251175 від 06.03.2014р. за період з 07.06.2014р. по 02.03.2016р. включно 3% річних в сумі 772грн. 44коп. та індекс інфляції за період з червня 2014р. по лютий 2016р. в розмірі 9279грн.60коп. ( індекс інфляції склав 162,7%).

В іншій частині позовних вимог про стягнення 3% річних та індексу інфляції позивачу слід відмовити, оскільки визначений ним період з 01.05.2016р. по червень 2014р. не є періодом прострочення, адже строк дії обох договорів закінчився в червні 2014р.

Підводячи підсумок викладеному, суд вважає за можливе стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість: за депозитним договором № 230009 від 10.12.2013р., в розмірі 28 004грн. 14коп., яка складається з: заборгованості по процентах за користування грошовими коштами в розмірі 1528грн. 48коп., 3% річних в сумі 2022грн.66коп. та індекс інфляції в сумі 24 453грн.; за депозитним договором № 251175 від 06.03.2014р. в розмірі 10 587грн. 07коп, яка складається з: заборгованості по процентах за користування грошовими коштами в розмірі 535грн.03коп., 3% річних в розмірі 772грн.44коп. та індекс інфляції в розмірі 9 279грн.60коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції відмовити.

Заперечення представника відповідача, викладені в документі, що надійшов до суду 13.09.2016р. суд оцінює критично з огляду на те, що належних та допустимих доказів на спростування обставин, на які посилається позивач, суду не надано. Крім того, судом враховане й те, що банк фактично ухиляється від надання витребуваних судом доказів (ухвала суду від 13.09.2016р. не виконана), оскільки аналогічна витребуваній судом 13.09.2016р. інформація, була надана банком в межах розгляду іншої цивільної справи № 201/14616/15-ц між тими самими сторонами.

Обговорюючи питання про розподіл судових витрат, враховуючи часткове задоволення позовних вимог, на підставі ст. 88 ЦПК України суд вважає за можливе стягнути з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь позивача пропорційно до задоволеної частини позовних вимог судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 385грн.91коп. В стягненні іншої частини судових витрат слід відмовити позивачу у звязку з відмовою в задоволені позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись Аналізом практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, підготовленому суддею Верховного Суду України Сеніним Ю.Л., Правовою позицією, викладеною в Постанові ВСУ у справі 6-95цс16, ст. ст. 625, 1058, 1061, 1070 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість: за депозитним договором № 230009 від 10.12.2013р., в розмірі 28 004грн. 14коп., яка складається з: заборгованості по процентам за користування грошовими коштами в розмірі 1528грн. 48коп., 3% річних в сумі 2022грн.66коп. та індекс інфляції в сумі 24 453грн.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк « ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 заборгованість за депозитним договором № 251175 від 06.03.2014р. в розмірі 10 587грн. 07коп, яка складається з: заборгованості по процентам за користування грошовими коштами в розмірі 535грн.03коп., 3% річних в розмірі 772грн.44коп. та індекс інфляції в розмірі 9 279грн.60коп.

В іншій частині позовних вимог ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про стягнення процентів за користування грошовими коштами, 3% річних та індексу інфляції - відмовити.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на користь ОСОБА_1 судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 385грн.91коп.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя: Н.В.Ткаченко