Справа № 161/2487/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Крупінська С.С.
Провадження № 22-ц/773/1422/16 Категорія: 27 Доповідач: Федонюк С. Ю.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Федонюк С.Ю.,

суддів - Лівандовської-Кочури Т.В., Свистун О.В.,

з участю :

секретаря Концевич Я.О.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом ОСОБА_2 акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за апеляційною скаргою позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А :

В лютому 2016 року ПАТ АБ «Укргазбанк» звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 08.10.2014 року між ним та ОСОБА_3 укладено договір № AY2-5686-Ф/14-RIV на відкриття «ощадного» рахунку та обслуговування платіжної картки. Банк свої зобовязання за вищевказаним договором виконав у повному обсязі. Відповідач користувалася коштами банку і станом на 15 січня 2016 року у неї утворилася заборгованість в сумі 28754,41 грн.

Враховуючи викладене, просив стягнути з ОСОБА_3 на свою користь вказані кошти та понесені судові витрати.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 22 серпня 2016 року в позові ПАТ АБ «Укргазбанк» у даній справі відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, позивач подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального права, просить скасувати це рішення та ухвалити нове про задоволення позову.

Заслухавши пояснення представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066, ч. 1 ст. 1067 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком. Договір банківського рахунка укладається для відкриття клієнтові або визначеній ним особі рахунка у банку на умовах, погоджених сторонами.

Частинами 1, 2 ст. 1069 ЦК України передбачено, що якщо відповідно до договору банківського рахунка банк здійснює платежі з рахунка клієнта, незважаючи на відсутність на ньому грошових коштів (кредитування рахунка), банк вважається таким, що надав клієнтові кредит на відповідну суму від дня здійснення цього платежу. Права та обов'язки сторін, пов'язані з кредитуванням рахунка, визначаються положеннями про позику та кредит (параграфи 1 і 2 глави 71 цього Кодексу), якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 1071 ЦК України банк може списати кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. Грошові кошти можуть бути списані з рахунка клієнта без його розпорядження на підставі рішення суду, а також у випадках, встановлених законом чи договором між банком і клієнтом.

Судом встановлено, що 08 жовтня 2014 року між сторонами було укладено договір № AY2-5686-Ф/14- RIV на відкриття «ощадного» рахунку та обслуговування платіжної картки АБ «Укргазбанк» (а.с.5-10)

Згідно умов договору ОСОБА_3 було відкрито «ощадний» рахунок №5445 у національній валюті, який призначений для накопичення грошових коштів та отримання клієнтом додаткового прибутку у вигляді стандартних та підвищених процентів за користування банком залишком на «ощадному» рахунку протягом розрахункового місяця, та для обліку операцій з платіжною карткою, що емітована банком (п.2.1).

Згідно з пунктами 2.2, 3.14 договору банк здійснює видачу клієнту платіжної картки (додаткових платіжних карток) та здійснює розрахунки за операціями з використанням платіжної картки (додаткових платіжних карток), що видані Клієнту, за дебетно-кредитною схемою. У разі здійснення розрахунку з використанням платіжної картки у валюті, яка відрізняється від валюти «ощадного» рахунку Банк здійснює перерахунок суми за операцією у валюту «ощадного» рахунку за курсом, який визначається як поточний комерційний курс купівлі (продажу) валюти Банком, що діє на дату списання коштів з «ощадного» рахунку клієнта. Курс перерахунку, який буде діяти наступного банківського дня, встановлюється банком кожного поточного банківського дня.

Матеріалами справи встановлено, що 19 січня 2015 року на депозитний картковий рахунок № 5445 ОСОБА_3 внесено 66000 грн..

В цей же день у ОСОБА_4 з цих коштів відповідачем було знято суму в польських злотих, яка еквівалентна 2582,60 грн., двічі оплачено товар карткою на суми, що еквівалентні 4450,01 грн. та 53400,18 грн.. та нараховано банком комісію в сумі 109,91 грн.(а.с.37).

Списання використаних 19.01.2015 року коштів з «ощадного» рахунку відповідача проведено банком 22 січня 2015 року (а.с.12).

Із наданих суду апеляційної інстанції даних про курс валют в ПАТ АБ «Укргазбанк» вбачається, що як станом на 19.01.2015 року, так і станом на 22.01.2015 року поточний комерційний курс купівлі (продажу) долара США і польського злотого був однаковий долар: 16.200016.5300; злотий: 4.30004.5000.

Таким чином, при здійсненні 22.01.2015 року перерахунку суми операцій у валюту «ощадного» рахунку не виникла курсова різниця, а отже і не виникла будь-яка заборгованість, яка б підлягала погашенню.

Зі змісту апеляційної скарги вбачається, що сума, яку банк просить стягнути з відповідача це заборгованість, яка виникла саме із прийняттям банком одностороннього правочину.

Згідно з п.8.2.1 договору сторони домовилися, що банк вправі в односторонньому порядку вносити зміни та доповнення до Тарифів на послуги, що надаються держателю платіжної картки, тобто вчиняти односторонній правочин. Умови набрання чинності такого одностороннього правочину банку обумовлені у розділі 8 договору.

Як встановлено матеріалами справи, 17.01.2015 року банк прийняв односторонній правочин, яким з 20.01.2015 року збільшив до 30% комісію за операції з видачі готівкових коштів в банківських установах/банкоматах за межами України та комісію за безготівкову оплату товарів чи послуг за допомогою платіжної картки для картрахунків в національній валюті.

Відповідно до п.8.2.2 договору, не погоджуючись із умовами цього одностороннього письмового правочину банку, відповідач ОСОБА_3 подала про це 20.01.2015 року та 21.01.2015 року відповідні заяви, які зареєстровані у Волинській обласній дирекції банку та відділенні № 73/02 банку (а.с.43, 44).

Умови договору є обовязковими для виконання усіма його сторонами.

Разом з тим, банк порушив свої зобовязання за цим договором. Зокрема, в абз.2 п.8.2.1 зазначено, що такий правочин банку розміщується (оголошується) на дошках оголошень та на сайті банку до двадцятого числа місяця та набуває чинності з дати, вказаної у ньому, але не раніше першого числа місяця наступного за місяцем, в якому було розміщено (оголошено) загальний односторонній письмовий правочин банку. Також клієнт зобовязується щомісячно відвідувати банк, або заходити на відповідну сторінку сайта банку у будь-який день з двадцять першого числа місяця по останній день відповідного місяця з метою перевірки вчинення банком одностороннього письмового правочину.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції, відмовляючи у позові, правильно встановив характер правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які їх регулюють, виходив з того, що при фактичному списанні коштів з карткового рахунку відповідача позивач мав керуватися тарифним планом без урахування змін, затверджених 20 січня 2015 року, що в подальшому б не спричинило виникнення незаконного овердрафту, на суму якого ПАТ АБ «Укргазбанк» нарахував відсотки у розмірі 30 % річних, оскільки відповідач у порушення п.п. 8.2, 8.3.1 укладеного між сторонами договору та п. 14.11 ст. 14 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», прийнявши зміни до тарифного плану, за тридцять календарних днів до дати, з якої вони мали застосовуватись, не повідомив про це ОСОБА_3

Згідно із ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Отже, колегія суддів не має підстав для задоволення апеляційної скарги, оскільки доводи представника позивача та апеляційної скарги не підтверджені жодними належними та допустимим доказами і не спростовують обставин, на які покликалася відповідач у суді першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, тому слід дійти висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підстав для його скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу позивача ОСОБА_2 акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» відхилити.

Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 серпня 2016 року в даній справі залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий

Судді