Справа № 204/2891/16-ц
Провадження № 2/204/1433/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року суддя Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська Черкез Д.Л., ознайомившись з матеріалами позовної заяви ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту з майна , -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту з майна.

Ознайомившись з позовною заявою та доданими до неї матеріалами вважаю, що наявні підстави для відмови у відкритті провадження у справі з наступних підстав.

Як вбачається з позовної заяви, позивач просить зняти арешт з усього нерухомого та рухомого майна (яке йому належить), який був накладений державним виконавцем під час здійснення виконавчого провадження, в якому Позивач є боржником. Виконавче провадження ВП № 20133146 було відкрито щодо примусового виконання виконавчого листа № 1-70, виданого 01.04.2009 року Ворошиловським районним судом м. Донецька про стягнення з ОСОБА_1 на користь ДОД «Райффайзен банк Аваль» боргу у розмірі 214 213,71 грн. Таким чином суд вважає встановленим той факт, що виконавчі дії у виконавчому провадженні ВП № 20133146 вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно розяснень, наведених у п. 5 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» зазначено, що у разі якщо опис та арешт майна проводився державним виконавцем, скарга сторони виконавчого провадження розглядається в порядку, передбаченому розділом VII ЦПК, а якщо такі дії вчинялися при виконанні вироку суду щодо цивільного позову у кримінальному провадженні, то відповідна скарга підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства відповідно до вимог статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

Інші особи, які є власниками (володільцями) майна і які вважають, що майно, на яке накладено арешт, належить їм, а не боржникові, можуть звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту, що передбачено статтею 60 Закону про виконавче провадження.

У зв'язку із цим боржник (учасник кримінального провадження, на майно якого накладено арешт) не може пред'являти такий позов, оскільки у судовому процесі він є відповідачем та законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання.

У разі пред'явлення до суду такого позову в порядку цивільного судочинства суддя має відмовити у відкритті провадження на підставі пункту 1 частини другої статті 122 ЦПК, а, помилково прийнявши позов до розгляду, під час судового розгляду суд має закрити провадження у справі з підстави, передбаченої пунктом 1 частини першої статті 205 ЦПК.

Тобто, оскільки позивач, який одночасно є і боржником у виконавчому провадженні, і є власником майна, на яке накладений арешт, він має право звернутися не з позовом про зняття арешту з майна, а зі скаргою на дії державного виконавця.

Крім того, згідно п. 8 Постанови пленуму вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 року «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» зазначено, що оскільки судове рішення щодо цивільного позову у кримінальному провадженні ухвалюється не за нормами ЦПК, які лише субсидіарно можуть бути застосовані при його розгляді, а його примусове виконання здійснює державна виконавча служба, то оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби при виконанні вироків, що стосуються вирішення цивільних позовів у кримінальному провадженні, відповідно до статті 181 Кодексу адміністративного судочинства України підлягають розгляду за правилами адміністративного судочинства.

Згідно п. 1 ч. 2 ст. 122 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо заява не підлягає розгляду в судах у порядку цивільного судочинства.

Підсумовуючи наведене приходжу до висновку, що позивачу слід відмовити у відкритті провадження у справі, оскільки законом для нього встановлений інший порядок вирішення питання про зняття арешту з майна.

Також суд вважає за необхідне розяснити позивачу його право на звернення до суду зі скаргою на дії державної виконавчої служби у порядку ст. 181 Кодексу адміністративного судочинства України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 119, 121 ЦПК України, суд,

У х в а л и В:

Відмовити у відкритті провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до Красногвардійського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції про зняття арешту з майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали.

Суддя Д.Л. Черкез