Справа № 2-687/2000
Номер провадження 4-с/404/66/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року Кіровський районний суд м. Кіровограда

в складі: головуючого судді Павелко І.Л.

при секретарі Клоченко Т.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.05.2001 року,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся в суд зі скаргою на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.05.2001 року, та просить зняти накладений арешт, поновивши строки на оскарження.

Так, у своїй скарзі ОСОБА_1 вказує, що у травні 2016 року вирішив переоформити свою частку будинку на доньку, та відповідно звернувся до нотаріуса з питання оформлення документів. 19.05.2016 року приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Кіровоградської області ОСОБА_2 було сформовано Інформаційну довідку з Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого майна, з якого стало відомо, що 26.02.2008 року Державним нотаріальним архівом було зареєстровано обтяження нерухомого майна - будинку № 72 по вул. Новгородській у м. Кіровограді на підставі постанови державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ Шеремет від 02.07.2001 року (реєстраційний № обтяження 6664328), а також постанови від 21.05.2001 року ( реєстраційний № обтяження 8012014).

Проте, державний виконавець не дотримався вимог чинного законодавства та не вирішив питання про зняття арешту з його частини будинку до закінчення виконавчого провадження.

Скаржник в судове засідання не з'явився, повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник скаржника подав до суду заяву про розгляд скарги у відсутності як скаржника, так і його представника, вимоги скарги підтримують в повному обсязі.

Представник Ленінського ВДВС Кіровоградського міського управління юстиції в судове засідання не зявився, про день та час розгляду скарги був повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.

Стягувач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явилась, оскільки згідно інформації, наданої УДМС України в Кіровоградській області, померла(а.с.161).

Розглянувши скаргу на постанову державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження та дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим її задовольнити, а строк для подання даної скарги поновити.

Судом встановлено, що 18.05.2000 року Кіровським районним судом м. Кіровограда було винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні будинком та розподіл земельної ділянки, яким позов було задоволено частково, та стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 державне мито в сумі 217 грн. 87 коп.

Після отримання постанови державного виконавця Шеремет про відкритім виконавчого провадженим па підставі виконавчого листа № 2-687-00, ним було сплачено стягнуте судом державне мито, що підтверджується квитанціями, копії яких додано(а.с.142).

З матеріалів судової справи вбачається, що суд не накладав арешту на належну йому частину будинку. Та обставина, що арешт було накладено на підставі постанови державного виконавця підтверджується, зокрема, інформаційною довідкою від 19.05.2016 року(а.с.140).

Згідно до статті 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім направлення виконавчого документа за належністю іншому органу державної виконавчої служби, офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за рішенням суду, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій), повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, арешт, накладений на майно боржника, знімається, скасовуються інші вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення, а також провадяться інші дії, необхідні у зв'язку із завершенням виконавчого провадження. Завершене виконавче провадження не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. У разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Згідно пункту 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2912 року за № 512/5, передбачено, що у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчою документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав (ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Але на даний час арешт з майна скаржника не знятий.

Крім того, ч.2 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що стягнення за виконавчими документами в першу чергу звертається на кошти боржника в гривнях та іноземній валюті, інші цінності, в тому числі кошти на рахунках та вкладах боржника в установах банків та інших кредитних організаціях, на рахунки в цінних паперах у депозитаріях цінних паперів.

В той час, як передбачено ч.5 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження», у разі відсутності у боржника коштів та цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне боржникові інше майно, за винятком майна, на яке згідно з законом не може бути накладено стягнення. Боржник має право вказати ті види майна чи предмети, на які необхідно звернути стягнення в першу чергу.

Остаточно черговість стягнення на кошти та інше майно боржника визначається державним виконавцем.

Відповідно до ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

З огляду на викладене вище та на підставі наявних під час розгляду скарги доказів, судом встановлено та не спростовано державним виконавцем, що під час закінчення виконавчого провадження ним не вжито в повному обсязі передбачених ст. 50 ЗУ «Про виконавче провадження» заходів, а саме не знято арешт накладений на майно боржника.

Відповідно до ч. 1 ст. 385 ЦПК України скаргу може бути подано: у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав та свобод; у триденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод, у разі оскарження постанови про відкладення провадження виконавчих дій.

Згідно ч.2 ст. 385 ЦПК України пропущений з поважних причин строк для подання скарги може бути поновлено судом.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що дії державного виконавця Ленінського ВДВС Кіровоградського МУЮ при винесенні постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.05.2001 року - є неправомірними, оскільки не ґрунтуються на вимогах закону. Тому постанова державного виконавця від 21.05.2001 року підлягає скасуванню.

Відповідно до ст.ст. 50, 52, 57 Закону України "Про виконавче провадження", керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Поновити ОСОБА_1(ідентифікаційний код НОМЕР_1) строк для подання скарги на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.05.2001 року.

Скаргу ОСОБА_1 на постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 21.05.2001 року задовольнити у повному обсязі.

Визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Ленінського відділу державної виконавчої служби Кіровоградського МУЮ від 21.05.2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження по виконавчому провадженню № 3046/4, на підставі якої накладено арешт на 8/25 частину будинку № 72, розташованому по вулиці Новгородській в місті Кіровограді.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається до апеляційного суду Кіровоградської області протягом пяти днів з дня її проголошення через Кіровський районний суд м. Кіровограда. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда І. Л. Павелко