Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28.12.2016 Справа №607/8637/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі:

Головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

представника позивача ОСОБА_1

представників відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

третіх осіб ОСОБА_4, ОСОБА_5

представника третьої особи ОСОБА_6 - ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_8 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту, -

ВСТАНОВИВ:

Позивачка ОСОБА_8 звернулася в суд з позовом до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту, у якому просить зняти арешт з майна, а саме приміщення станції технічного обслуговування, що розміщена за адресою: вул..Гайова,31А у місті Тернополі.

В обґрунтування заявлених вимог позивач вказує на те, що постановою державного виконавця Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського управління юстиції від 27 листопада 2013 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, накладено арешт на будівлю станцію технічного обслуговування, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул.Гайова,31А 1/2 частини якого належить їй. Зазначений арешт вжито на підставі ухвали Тернопільського міськрайонного суду про забезпечення позову від 27 листопада 2013 року за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_9 про стягнення коштів за договором позики. Вважає, що накладенням арешту на належне їй майно порушуються її право власності.

Представник позивача ОСОБА_8 ОСОБА_1 в судовому засіданні позов підтримала та просить його задовольнити.

Представник Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби в судове засіданні позов не визнав, подав письмові заперечення у яких зазначив, що державним виконавцем проведено примусове виконання ухвали Тернопільського міськрайонного суду від 27 листопада 2013 року про накладення арешту на будівлю-станцію технічного обслуговування, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..Гайова,31а в порядку та у спосіб, передбачений Законом України «Про виконавче провадження». У позові просять відмовити.

Представник відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області при вирішенні поданої заяви покладається на думку суду.

Третя особа ОСОБА_4 у судовому засіданні вважає, що позов підставний та підлягає до задоволення.

Третя особа ОСОБА_5 та представник ОСОБА_6 ОСОБА_7 у судовому засіданні вважають, що позов не підлягає до задоволення, оскільки позивач просить зняти арешт з усього майна, у тому числі з боржника ОСОБА_4, що їй не належить.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив.

27 листопада 2013 року державним виконавцем Другого відділу державної виконавчої служби Тернопільського міського управління юстиції винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №40977574, з примусового виконання ухвали №607/13549/13ц Тернопільського міськрайонного суду від 27.11.2013 року про накладення арешту на будівлю станцію технічного обслуговування, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..Гайова,31а та належить ОСОБА_4 Цього ж дня, зазначеним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на будівлю станцію технічного обслуговування, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..Гайова,31а та належить боржнику ОСОБА_4

Крім цього, як вбачається із інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухому майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об»єктів нерухомого майна щодо суб»єкта, державним виконавцем Першого відділу державної виконавчої служби 26 вересня 2014 року винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на будівлю станцію технічного обслуговування, що знаходиться за адресою: м.Тернопіль, вул..Гайова,31а та належить боржнику ОСОБА_4

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 22 червня 2016 року, яке набрало законної сили, у цивільній справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_4, терті особи ОСОБА_5, ОСОБА_6, відділ примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про поділ майна подружжя, позов задоволено. Визнано за ОСОБА_8 право власності на ? частину приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться на вулиці Гайовій,31а в місті Тернополі та на 1/2 частину автомобіля марки «Пежо», державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, як на частки у спільному майні подружжя. Стягнуто із ОСОБА_4 у користь ОСОБА_8 50 000 гривень.

В силу вимог ч.1 ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Відповідно до вимог ч.1 ст.369 ЦК України, співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у редакції яка діяла на момент винесення спірних постанов про арешт майна державним виконавцем, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права на майно і про звільнення майна з-під арешту.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

У пунктах 4, 5, 7 постанови Пленуму Верховного суду УРСР від 27.08.1976 р. №6 (з наступними змінами) «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» розяснено, що за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян, що ґрунтуються на праві власності на описане майно або на праві володіння ним.

Судам необхідно мати на увазі, що при вирішенні питання про належність описаного майна слід керуватись нормами цивільного та шлюбно-сімейного законодавства, що регулюють право власності і його захист.

Розмір часток подружжя у спільному майні і яке конкретно майно має бути йому виділено, суд визначає з врахуванням всього нажитого майна, включаючи і те, на яке за законом не може бути звернено стягнення за виконавчими документами і яке не підлягає конфіскації.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до задоволення, а тому слід звільнити з-під арешту ? (одну другу) частину нерухомого майна приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по вулиці Гайовій,31а в місті Тернополі, яке належить ОСОБА_8 та на яке накладено арешт постановами державних виконавців Першого та Другого відділу Державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.11.2013 року та від 26 вересня 2014 року. Задовольняючи частково позовні вимоги, суд не вбачає підстав зняття арешту із всього майна приміщення станції технічного обслуговування, що розміщена за адресою: вул..Гайова,31а у місті Тернополі, оскільки 1/2 його частини належить тертій особі ОСОБА_4, який є боржником по виконавчих провадженнях, які розпочаті з приводу стягнення боргу у користь ОСОБА_5, ОСОБА_6 за договором позики.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.41 Конституції України, Законом України Про виконавче провадження, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_8 до Тернопільського міського відділу державної виконавчої служби, відділу примусового виконання рішень управління державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області, треті особи ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звільнення майна з-під арешту задовольнити частково.

Звільнити з-під арешту ? (одну другу) частину нерухомого майна приміщення станції технічного обслуговування автомобілів, що знаходиться по вулиці Гайовій,31а в місті Тернополі, яке належить ОСОБА_8 та на яке накладено арешт постановами державних виконавців Першого та Другого відділу Державної виконавчої служби про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 27.11.2013 року та від 26 вересня 2014 року.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддяОСОБА_10