АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
_____________________________________
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

8 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі:

головуючого - судді Рейнарт І.М.

суддів Кирилюк Г.М., Музичко С.Г.

при секретарі Ігнатьєву Є.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 на ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 5 серпня 2016 року про забезпечення позову ОСОБА_3 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Торговий дім «Укрспецреалізація», ОСОБА_1, Публічного акціонерного товариства «Полтава-Банк», треті особи: Відділ державної виконавчої служби Печерського районного управління юстиції в м. Києві, Головне територіальне управління юстиції в м. Києві про визнання недійсними прилюдних торгів та скасування права власності на нерухоме майно,

№ апеляційного провадження:22-ц/796/12794/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Ларіонова Н.М.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Рейнарт І.М.
встановила:

у липні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про визнання недійсними прилюдних торгів від 22 липня 2011 року з реалізації арештованого нерухомого майна гаража НОМЕР_1, що знаходиться в м. Києві, вул. Воздвиженська, будинок 9-19, блок № 3, яке їй належить; протоколу № 1-11097 прилюдних торгів від 22 липня 2011 року з реалізації вказаного майна, акту про проведення зазначених прилюдних торгів, свідоцтва про придбання арештованого нерухомого майна з прилюдних торгів від 29 вересня 2011р., складеного приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Озвенко В.О., та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_1 на вказаний гараж НОМЕР_1.

У серпні 2016 року представник позивача звернувся до суду із заявою про забезпечення вказаного позову шляхом накладення арешту на гаражний бокс НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, заборони ОСОБА_1 та будь-яким третім особам продавати, дарувати, обмінювати чи будь-яким іншим чином відчужувати, розпоряджатися, а також передавати в заставу (іпотеку) чи будь-яким іншим чином обтяжувати, укладати договори (угоди) щодо гаражного боксу НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, заборони державним та приватним нотаріусам (нотаріальним конторам) посвідчувати, реєструвати цивільно-правові угоди та вчиняти будь-які інші нотаріальні дії щодо гаражного боксу НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1, заборони державним та приватним нотаріусам (нотаріальним конторам), суб'єктам державної реєстрації прав: виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській, Севастопольській міським, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям, акредитованим суб'єктам, та Державним реєстраторам прав на нерухоме майно реєструвати право власності, речові права похідні від права власності, заборону відчуження та арешт нерухомого майна, заставу, іпотеку на гаражний бокс НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 та вносити

- 2 -

відповідні зміни (записи) до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно стосовно вказаного гаражного боксу.

Обґрунтовуючи заяву, представник позивача посилався на те, що в мережі Інтернет з'явились об'яви з продажу вказаного гаражного боксу і в разі реєстрації переходу права власності чи обтяження, виконання рішення суду у даній справі буде неможливим.

Ухвалою суду від 5 серпня 2016 року заяву задоволено частково, накладено арешт на гаражний бокс НОМЕР_1, розташований за адресою: АДРЕСА_1, реєстраційний номер майна 35244522, зареєстрований на праві власності за ОСОБА_1, в іншій частині заяви відмовлено.

У поданій апеляційній скарзі представник ОСОБА_1- ОСОБА_2 просить ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні заяви про забезпечення позову.

Представник відповідача посилається на порушення судом норм процесуального права, не врахування тієї обставини, що на спірний гараж вже накладено арешт ухвалою Подільського районного суду м. Києва від НОМЕР_1 січня 2016р. при розгляді іншої справи, а інформація, зазначена в заяві про забезпечення позову про намір відповідача продати гараж, є недостовірною.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника відповідача ОСОБА_1, який підтримав апеляційну скаргу, пояснення представника позивача, який просив залишити ухвалу суду без змін, вивчивши надані копії матеріалів справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає, що вона задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Частково задовольняючи заяву, суд першої інстанції виходив з того, що гаражний бокс є предметом спору, який може бути реалізований власником, що утруднить можливе виконання рішення суду.

Колегія суддів вважає, що такий висновок суду першої інстанції відповідає обставинам справи та ґрунтується на нормах процесуального права.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи по забезпеченню позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 та п. 2 ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб та заборони вчиняти певні дії.

Частиною 3 статті 152 ЦПК України визначено, що види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З копії позовної заяви вбачається, що позивач оспорює правомірність набуття відповідачем ОСОБА_1 права власності на гаражний бокс НОМЕР_1, який знаходиться у АДРЕСА_1. На час звернення позивача до суду гаражний бокс НОМЕР_1 на праві власності зареєстрований за відповідачем ОСОБА_1

Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Отже, відповідач, як власник спірного гаражного боксу, може розпорядитися своїм майном, що у подальшому може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення даного позову.

Доводи апеляційної скарги про те, що на гаражний бокс НОМЕР_1 вже накладено арешт ухвалою Подільського районного суду м. Києва від НОМЕР_1 січня 2016р. при розгляді позовної заяви ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» про відновлення порушеного права іпотекодержателя за договором іпотеки майнових прав, не можуть бути підставою для скасування ухвали суду, оскільки це не передбачено нормами процесуального права.

Крім того, ухвалою Подільського районного суду м. Києва від НОМЕР_1 січня 2016р. був забезпечений позов іншого позивача, а не ОСОБА_3, що не позбавляє її права звернутися до

- 3 -

суду із заявою про забезпечення свого позову.

Посилання представника відповідача на те, що ОСОБА_1 не має намір відчужувати спірний гараж бокс, не може бути підставою для відмови у задоволенні заяви про забезпечення позову, так як відповідно до ст. 319 ЦК України власник майна може ним розпорядитися у будь-який час на власний розсуд.

При цьому, представником позивача до заяви про забезпечення позову були надані докази наміру відповідача продати спірний гаражний бокс, про що свідчать об'яви, розміщені у Інтернеті, що не було спростовано відповідачем.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що існує реальна загроза можливості невиконання чи утруднення виконання рішення суду.

Недостатнє обґрунтування ухвали суду не є достатньою підставою для її скасування, так як судове рішення є правильним.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена відповідно до вимог процесуального законодавства і законних підстав для її скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

ухвалила:

апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 відхилити, ухвалу Подільського районного суду м. Києва від 5 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: