Справа № 578/681/15-ц
провадження № 2/578/4/16
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

29 грудня 2016 року Краснопільський районний суд Сумської області в складі головуючого судді Косар А.І.

за участю

секретаря судового засідання Сотнікової І.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Краснопілля цивільну справу позовного провадження

за позовною заявою ОСОБА_1

до ОСОБА_2

третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору: орган опіки та піклування Краснопільської районної державної адміністрації

про позбавлення батьківських прав, -

В С Т А Н О В И В :

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з даним позовом, в якому просила позбавити ОСОБА_2 батьківських прав стосовно доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ІНФОРМАЦІЯ_5 років народження, відповідно. На обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначила, що сторони до 24 жовтня 2008 р. перебували у шлюбі, в якому у 2001 та 2005 роках народилися доньки, спільне проживання припинено у 2012 році. ОСОБА_2 проживає окремо і участі у вихованні дітей не приймає, не піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя; не цікавиться їх станом здоров'я, фактично діти залишились без батьківської турботи. У такий спосіб відповідач діє всупереч інтересам їхніх неповнолітніх доньок. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, позивач розцінює як ухилення батька ОСОБА_2 від виховання дітей з його винної поведінки, свідомого нехтування ним своїми обов'язками, що є підставою для позбавлення останнього батьківських прав.

Сторони на судове засідання не прибули, згідно поданих заяв просили справу розглянути за їх відсутності, при цьому Позивач підтримує позовні вимоги та просить задовольнити, Відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 /ас. 89-90/.

Представник третьої особи ОСОБА_5 надала заяву про розгляд справи у її відсутність, не заперечу проти задоволення позову /довіреність № 2644/02-21 від 17.11.2016, ас. 91-92/.

Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності вищезазначених осіб відповідно до вимог статей 158, 169, 197 Цивільного процесуального кодексу України /далі ЦПК України/.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з частиною четвертою статті 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Судовим розглядом за матеріалами справи встановлено, що сторони у справіз 12 липня 1997 року по 24 жовтня 2008 року перебували у шлюбі, який розірвано за рішенням суду / копії ас. 10, 26/.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року в с. Проходи Краснопільського району Сумської області народилася ОСОБА_3, та ІНФОРМАЦІЯ_5 року в с. Тур'я Краснопільського району Сумської області народилася ОСОБА_4, про що виконкомом Тур'янської сільської ради Краснопільського району Сумської області складено актові записи за № 02 від 05.02.2002 та №04 від 07.07.2005 відповідно, і батьками дітей записані громадяни України ОСОБА_2 та ОСОБА_1 /копії ас. 8-9/; діти сторін проживають за адресою проживання матері в АДРЕСА_1 де створені належні умови їх проживання / Акт обстеження умов проживання копія ас.21/.

Питання щодо доцільності позбавлення батьківських прав ОСОБА_2 відносно неповнолітніх доньок ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, було розглянуто на комісії з питань захисту прав дитини Краснопільської районної державної адміністрації, рішення № 6/4 від 25.06.2015 / ас. 24/.

Згідно із роз'ясненнями, наданими у постанові Пленуму ВСУ № 20 від 19 грудня 2008 року «Про внесення змін до постанови Пленуму ВСУ від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення і поновлення батьківських прав» висновок органу опіки та піклування має бути оформлений на бланку державних адміністрацій районів, районів міст Києва та Севастополя, виконавчих органів міських чи районних у містах, сільських селищних рад, підписаний головою (заступником голови).

Відповідно до висновку № 1253/02-21 від 26.06.2015 Краснопільська районна державна адміністрація Сумської області вважає за можливе позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітніх доньок ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що відповідає інтересам дітей /ас.25/.

Підсумовуючи викладене, суд приходить до висновку про те, що правовідносини що склалися між сторонами, виникли із сімейних правовідносин, та урегульовані нормами статей 148, 150, 164, 165, 166 Сімейного кодексу України /далі СК України/.

Преамбулою Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України № 789-ХII від 27 грудня 1991 року ( далі Конвенція) визнається, що дитині для повного і гармонійного розвитку її особи необхідно зростати в сімейному оточенні,в атмосфері щастя, любові і розуміння.

Відповідно до статті 3 Конвенції у всіх діях відносно дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними або приватними інституціями, які займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється найкращому забезпеченню інтересів дитини.

Згідно до положень статті 9 зазначеної Конвенції, держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини.

Крім того, відповідно до положень принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за його навчання; ця відповідальність лежить перш за все на батьках.

Згідно з частиною першою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання , навчання і розвиток дитини. Батьки або особи , які їх замінюють мають прав і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей. Поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про здоров'я, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

За загальним правилом позбавлення батьківських прав спрямоване насамперед на захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей та є засобом стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов'язків.

Відповідно до п. 2 частини першої статті 164 СК України - мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23 лютого 2006 року (з наступними змінами та доповненнями) суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці.

Відповідно до роз'яснень, які містяться в п.п.15, 16 постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» - позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків. Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

При постановлені законного та справедливого рішення суд враховує положення Європейської Конвенції "Про права дитини", в частині другій статті 6 якої говориться, що держави учасниці забезпечують у максимально можливій мірі виживання і здоровий розвиток дитини, а в частині першій статті 19 зазначено, що держава вживає всіх необхідних заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань по відношенню до дитини.

На підставі пункту шість статті 3 ЦК України, а саме справедливості, добросовісності та розумності, статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей (Страсбург, 25 січня 1996р.), з урахуванням вище викладеного та виходячи з інтересів дитини, суд вважає доведеним факт ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків по вихованню неповнолітніх ОСОБА_3 та ОСОБА_4, 2001 та 2005 років народження, а також відсутність з боку відповідача піклування про фізичний і духовний розвиток доньок, відсутність спілкування з дітьми в обсязі, необхідному для їх морального самоусвідомлення, не виявленні інтересу до їх внутрішнього світу, не здійснення медичного догляду та підготовки дітей до самостійного життя.

Відповідно до частини третьої статті 212 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Підсумовуючи викладене, визнані сторонами обставини суд вважає доведеними та такими, що не підлягають доказуванню на підставі частини першої статті 61 ЦПК України, тому визнання відповідачем пред'явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Підстав для неприйняття визнання відповідачами позову суд не вбачає.

Отже, суд знаходить зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності як ухилення відповідача як батька від виховання дітей з його винної поведінки, свідомого нехтування своїми обов'язками, тому позов є обґрунтованим і підставним до задоволення відповідно до правил п. два частини першої статті 164 СК України.

При цьому суд погоджується з висновком органу опіки та піклування, оскільки він є обґрунтованим і відповідає інтересам дітей.

Судом також не встановлено, що відповідачу чинили перешкоди у виконанні належним чином свої батьківських обов'язків.

Відповідно до частини третьої статті 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину.

У матеріалах справи наявне рішення суду від 1.10.2008 року, набрало законної сили, у якому вирішено питання про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 /копія ас. 26/, тому відсутні підстави для повторного вирішення питання про стягнення аліментів на дитину.

Відповідно до частини п'ятої статті 164 СК України необхідно надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини.

Питання про судові витрати суд вважає за необхідне вирішити в порядку передбаченому статтею 88 ЦПК України відповідно до Закону України «Про судовий збір», тому, стягує з відповідача на користь позивача документально підтверджений судовий збір у сумі 551,20 грн. за подання позовної заяви про позбавлення батьківських прав.

Керуючись статтями 3, 10, 11, 58 - 61, 79, 88, 158,169,174,197,209, 214 - 215, 218, 294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця села Проходи Краснопільського району Сумської області, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, місце паспортної реєстрації: село Тур'я, вулиця Садова, будинок номер сорок дев'ять Краснопільського району Сумської області, позбавити батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження село Проходи Краснопільського району Сумської області та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, місце народження село Тур'я Краснопільського району Сумської області.

Надіслати копію рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дітей.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Сумської області через Краснопільський районний суд Сумської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Якщо було подано апеляційну скаргу і рішення за цією скаргою не скасовано, воно набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя А. І . Косар