Справа №: 343/1705/16-ц
Провадження №: 2/0343/777/16
Р І Ш Е Н Н Я

I М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року м. Долина

Долинський районний суд Iвано-Франкiвської областi в складi:

головуючої судді Монташевич С. М.,

секретаря Шикор Г. В.,

з участю: адвоката ОСОБА_1,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі Долинського районного суду Івано-Франківської області справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи, які не заявляють самостійних вимог: відділ державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, Долинський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франкіській області, про звільнення від сплати заборгованості за аліментами,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом про звільнення від сплати заборгованості за аліментами в розмірі 15686,99 грн. В ході розгляду справи позовні вимоги уточнив та просив на підставі ч. 2 ст. 197 СК України звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла на підставі виконавчого листа № 343/1842/14-ц від 24 листопада 2015 року, та подав довідку, що станом на 01.11.2016 р. заборгованість становить 6683,28 грн., просив стягнути з відповідачки усі витрати по справі та витрати на правову допомогу.

Свої вимоги мотивує тим, що 01 серпня 2014 року Долинським районним судом розглянуто цивільну справу № 343/1842/14-ц за позовом ОСОБА_3 до нього про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, який задоволено та стягнуто з нього на користь відповідачки аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4 та ОСОБА_5, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. На час звернення до суду з вказаним позовом (у липні 2014 року) через незначне непорозуміння вони з ОСОБА_3 не проживали разом. 01 серпня 2014 року після судового засідання вони помирились і знову почали проживати як одна сім'я. Вони вели спільне господарство, він дбав про матеріальні та побутові блага сім'ї, забезпечував їх всім необхідним, тобто всі зароблені кошти він витрачав на утримання сім'ї. Однак спільне сімейне життя з відповідачкою не склалося і з вересня 2015 року вони не проживають як сім'я. У жовтні 2015 року остання повідомила, що він повинен сплачувати аліменти на утримання неповнолітніх дітей. У виконавчій службі він дізнався номер рахунку, на який 09 жовтня 2015 року перерахував 1403,18 грн. 16 листопада 2015 року Долинським районним судом шлюб між ними розірвано. У грудні 2015 року до ПАТ "Укргазпромбуд", де він працює, була надіслана постанова з відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції від 21.12.2015 р., з якої він дізнався, що у нього навна заборгованість по аліментах, яку потрібно нараховувати з 01.08.2014 р. до погашення заборгованості і стягувати 50 % з усіх видів його доходів щомісячно. Заборгованість по сплаті аліментів станом на 01.12.2015 р. становить 20755 грн., залишок боргу станом на 01.11.2016 р. становить 6683,28 грн. Він хворіє та потребує постійного лікування, а також здійснює матеріальну підтримку своєму дідусю. Вважає, що стягнення заборогості, яка виникла не з його вини, призведе до повторного стягнення аліментів, які фактично були сплачені ним у період з 01 серпня 2014 року до вересня 2015 року, оскільки у цей період він проживав з колишньою дружиною, вони вели спільне господарство, він дбав про матеріальні та побутові блага сім'ї, тобто всі зароблені гроші він витрачав на утримання своєї сім'ї. Всі ці обставини стявлять його у скрутне матеріальне становище, тому просить суд звільнити його від сплати заборгованості за аліментами у розмірі 6683,28 грн.

У судовому засіданні представники позивача ОСОБА_6 та адвокат ОСОБА_1 позов підтримали, просили його задовольнити. Додатково ОСОБА_6, яка є мамою позивача, пояснила, що до 01.08.2014 р., коли розглядалася справа про стягнення аліментів з її сина, сторони перебували у сварці і близько 3 тижнів проживали окремо. Однак під час судового засідання вони помирилися і почали знову проживати однією сім'єю. ОСОБА_2 постійно працював, всі зароблені кошти віддавав дружині та на утримання дітей, оскільки остання ніде не працювала, інших доходів, крім зарплати чоловіка, не мала. Однак їхнє подальше сімейне життя не склалося і 16.11.2015 р. шлюб між ними розірвано. У рішенні суду про розірвання шлюбу жодним чином не обумовлено, що її син не утримував свою сім'ю. Згодом з його заробітку почали стягувати надто багато коштів, тому залишеної частки доходу йому не вистачало на проживання та лікування, що поставило його у скрутне матеріальне становище. Він почав цікавитися з чим не пов'язано та дізнався про існування виконавчих листів та нараховану заборгованоість. Їм не зрозуміло на основі чого нарахована заборгованість та за який період, оскільки ОСОБА_2 з 2014 по 2015 роки проживав з колишньою дружиною у с. Яворів. Всі зароблені кошти він приносив у сім'ю, тобто віддавав відповідачці не тільки стягнуті аліменти, але значно більшу суму, що підтверджується тим, що, маючи на руках виконавчий лист про стягнення аліментів на її користь, вона не пред"являла його до виконання. У той час відповідачка не працювала, не мала ніяких доходів, тому вони жили на доходи позивача за даним позовом. На даний час відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дітьми, заборонила до неї телефонувати. З приводу цього він звертався в органи опіки та піклування, а для зв'язку з дітьми купив їм два телефони, а також, крім стягуваних аліментів та штучно створеної заборгованості за ними, здійснює покупки та подарунки для синів.

Представник відповідачки - адвокат ОСОБА_7 в судове засідання не з"явився, просив розгляд справи проводити у його відсутності та відсутності його довірительки, подав заперечення на позов, в яких вказав, що з рішення Долинського районного суду від 01.08.2014 р., яким вирішено стягнути з ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітніх дітей, вбачається, що останній був присутній в судовому засіданні і позовні вимоги визнав. Тобто він знав про те, що зобов'язаний сплачувати аліменти на утримання дітей. Оскільки позивач обіцяв, що сплачуватиме аліменти добровільно, його довірителька з виконавчимим листми до виконавчої служби не зверталася. Однак згодом вона зрозуміла, що це тільки обіцянки, аліменти у добровільному порядку позивач не сплатить, тому звернулася до виконавчої служби з виконавчим листом. Вона не працює, не має матеріальної та фінансової можливості повністю забезпечувати фізичний, духовний розвиток дітей, розвиток їх творчих здібностей та уподобань. Вона з дітьми практично перебуває на повному утриманні своїх батьків. Відповідач зовсім не надає коштів на їх утримання, крім аліментів, хоча він працює та має регулярний дохід. Просив відмовити у задоволенні позову.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - Долинського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_8 просив вирішувати справу на розсуд суду. Пояснив, що ОСОБА_3 у жовтні 2015 року звернулася у Долинський відділ державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області з виконавчим листом від 04.08.2014 р., де було зазначено про необхідність стягнення аліментів за один місяць. 06.10.2015 р. було відкрите виконавче провадження за її заявою. Внаслідок відкриття виконавчого провадження було викликано боржника, який з'явився на перший же виклик і добровільно оплатив суму аліментів за один місяць. Після представлення ним відповідної квитанції виконавче провадження було закрито. Після цього позивач неодноразово звертався до них і цікавився чи не пред'явила відповідачка виконавчий лист про стягнення з нього аліментів. Однак, тоді у них такі дані були відсутні. Коли ж боржник знову з'явився до їхнього відділу, його працівниками було виявлено, що відносно ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження у відділі державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, куди було рекомендовано звернутися боржнику. У них діє єдина база реєстру виконавчих проваджень, тому виконавець, відкриваючи провадження, з'ясовує по кожному боржнику чи проводилися з нього на виконання рішення суду будь-які стягнення та в якій сумі. Він також має подати запити щодо сум, які вже були сплачені боржником, а також звертається до підприємства з запитом на отримання інформації про нарахування суми заробітної плати. На їхню адресу запитів з ВДВС Івано-Франківського міського управління юстиції про розмір стягнутих з ОСОБА_2 аліментів не поступало.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, - відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції, - в судове засідання на неодноразові виклики не з'явився, причин неявки не повідомив, хоча про час, день та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Ухвалою Долинського районного суду від 14 листопада 2016 року його зобов'язано надати для огляду в судовому засіданні виконавче провадження ВП № 49482848 по виконанню виконавчого листа № 343/1842/14ц, виданого 24.11.2015 Долинським районним судом, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліментів в розмірі 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, детальний розрахунок заборгованості за аліментами та з'явитись для дачі пояснень. Однак, враховуючи те, що вимоги суду про витребування доказів, які необхідні для повного, всебічного вирішення справи, не виконані, представник відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції в судові засідання не з'являється, розрахунок заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, проведений ним, не надає, що свідчить про його неналежне виконання своїх обов'язків та призводить до порушення прав інших учасників судового розгляду, тому суд виніс окрему ухвалу від 13 грудня 2016 року, якою постановив за необхідне повідомити начальника відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції для проведення перевірки та прийняття відповідного рішення у відповідності до вимог чинного задонодавства. На окрему ухвалу також не було відреаговано, витребовуваних документів не надано, тому, враховуючи, що справа повинна бути розглянута у розумні строки, було вирішено розглядати її за наявними доказами.

Суд, дослідивши докази по справі, вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв'язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебували в шлюбі, у період якого у них народилися сини ОСОБА_4 та ОСОБА_5

Рішенням Долинського районного суду від 01 серпня 2014 року вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1/3 частки зі всіх видів заробітку щомісячно на утримання неповнолітніх дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку. Стягнення аліментів розпочати з 15 липня 2014 року і проводити до досягнення дітьми повноліття (а.с. 4).

Як встановлено в судовому засіданні під час розгляду справи про стягнення аліментів, сторони помирилися і почали знову проживати однією сім'єю.

Свідок ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_2 у липні 2014 року посварився з дружиною і близько 2 тижнів проживав у батьків. У той час відповідачка подала до суду позов про стягнення аліментів. Однак під час слухання тієї справи сторони помирилися і почали знову проживати разом у с. Яворів. Він є хресним батько їхнього сина, тому часто бував у них вдома, зокрема, у грудні 2014 року на дні народженні похресника. Тоді вони дружили сім"ями. ОСОБА_2 в той час всі зароблені кошти приносив додому, забезпечував сім'ю всім необхідним, мав постійне місце роботи, а його дружина займалася дітьми, ніде не працювали. Сім"я жила за зарплату чоловіка.

В судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що позивач є його племінником. Йому відомо, що у 2014 році позивач постарився з дружиною і близько двох тижнів проживав у мами. Однак потім він помирився з нею і вони почали знову проживати у с. Яворів. У листопаді 2014 року він приїжджав до сторін додому і просив на весілля, на яке вони 08.11.2014 року прийшли разом. Були до кінця свята і потім їхали з ними додому. У 2015 році на Різдво вони також приходили в гості до його сестри разом. Десь у березні-квітні він зустрічав сторін у ТЦ "Кошик". Зі слів племінника знає, що останній всі зароблені гроші витрачав на сім'ю, утримував її, оскільки відповідачка ніде не працювала. На даний час ОСОБА_2 хворіє, проживає у будинку матері, свого майна не має, на лікування потребує значних матеріальних витрат, а наявна заборгованоість ставить його у скрутне матеріальне становище.

На підтвердження пояснень вказаного свідка стороною позивача було долучено до матеріалів справи копію свідоцтва про шлюб серії І-НМ № 138386 від 08.11.2014 р., де вказано, що ОСОБА_10 08 листопада 2014 року зареєстрував шлюб з ОСОБА_11 (а.с. 83). Цього дня з нагоди святкування весілля його приїхати привітати сторони, що підтверджується фотосвітлинами та диском (а.с. 85-90, 91).

Як вбачається з матеріалів справи 06 жовтня 2015 року відповідачка звернулася до виконавчої служби з заявою про примусове виконання рішення Долинського районного суду від 01.08.2014 р., подавши виконавчий лист № 343/1842/14-ц, виданий 04.08.2014 р.

Постановою про відкриття виконавчого провадження від 06.10.2015 р. старшим державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Долинського РУЮ відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 343/1842/14-ц, виданого 04.08.2014 р. Постановлено боржнику добровільно сплатити аліменти в межах суми платежу за один місяць до негайного виконання та представити оригінал квитанції до ВДВС. Заява про примусове виконання подана 06.10.2015 р. (а.с. 28).

Як вбачається з квитанції № 56052534 (#56052534) від 09 жовтня 2015 року ОСОБА_2 сплатив на користь ОСОБА_3 аліменти в розмірі 1403,18 грн. (а.с. 7).

Постановою про закінчення виконавчого провадження від 29.10.2015 р. виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 343/1842/14-ц, виданого 04.08.2014 р., закінчено. Рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць виконано в повному обсязі (а.с. 29).

Рішенням Долинського районного суду від 16 листопада 2015 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 розірвано (а.с. 5).

Як вбчається з копії постанови ВП № 49482848 від 21.12.2015 р. головний державний виконавець відділу державної виконавчої служби Івано-Франківського міського управління юстиції постановив звернути стягнення на заробітну плату ОСОБА_2 Стягувати з ОСОБА_2 аліменти в користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітніх дітей: ОСОБА_4, ОСОБА_5 в розмірі 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 щомісячно і до досягнення дітьми повноліття, але не менше 30 % прожиткового мінімуму дітей відповідного віку. Заборгованість по аліментах потрібно нараховувати з 01.08.2014 р. до погашення заборгованості стягувати в розмірі 50 % з усіх видів його доходів, після погашення заборгованості стягувати 1/3 частини всіх видів доходів ОСОБА_2 (а.с. 6).

Згідно копії довідки щодо інформації про стягнення аліментів, виданої БМУ "Укргазпромбуд" ОСОБА_2, ізолювальнику плівочнику 4-го розряду, станом на 01.12.2015 р. борг ОСОБА_2 становив 20755.14 грн. згідно виконавчого листа № 343/1842/14-ц від 24.11.2015 р. Залишок боргу станом на 01.11.2016 р. - 6683,28 грн. (а.с. 69).

Як вбачається з копії довідки про доходи № 840 від 30.06.2016 р. ОСОБА_2 з серпня 2014 року по вересень 2015 року працював за основним місцем роботи БМФ "Укргазпромбуд" електрозварювальником-плівочником та щомісячно отримував заробітну плату (а.с. 9).

Згідно акту обстеження матеріально-побутових умов і сімених обставин від 15 грудня 2016 року, складеного депутатом Княжолуцької сільської ради з участю сусідів, ОСОБА_2 проживає у господарстві батьків. Він надає матеріальну та грошову підтримку дідусеві ОСОБА_12, надає фінансову допомогу своїм двом неповнолітнім дітям, сплачує на них аліменти (а.с. 82).

ОСОБА_2 хворіє та потребує лікування, про що свідчить довідка районної ЛКК при Долинській ЦРЛ № 740/26 від 15.12.2016 р. (а.с. 81).

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що за час нарахування позивачу заборгованості за аліментами, а саме в період з 01.08.2014 року по вересень 2015 року він проживав зі своєю колишньою дружиною однією сім'єю, повністю матеріально утримував її та їхніх двох неповнолітніх дітей. Про участь батька в наданні матеріальної допомоги дітям свідчить і відсутність з боку відповідачки протягом тривалого часу жодних претензій з приводу сплати аліментів. Виконавчий лист ОСОБА_3 був отриманий 04 серпня 2014 року, а пред"явлений до виконання більше як через рік - у жовтні 2015 року, що підтверджується постановою державного виконавця (а.с. 29). Посилання її представника на те, що позивач знав про стягнення з нього аліментів, тому зобов'язаний був їх сплачувати, не є твердженням умисного ухилення від сплати аліментів, оскільки наявність самого лише рішення суду про стягнення з особи аліментів на утримання дітей не може бути підставою для їх стягнення, оскільки особа при наявності такого рішення може виконувати обов'язок по утриманню дітей добровільно. Не пред'явлення виконавчого листа підтверджує, що у відповідачки, яка не працювала та не мала стабільного доходу, не було необхідності в стягненні аліментів примусово, оскільки позивач і так утримував сім'ю. У ОСОБА_2 не було умислу на ухилення від сплати аліментів, оскільки на першу же вимогу виконавчої служби ним було сплачено аліменти за один місяць, що підтверджує його добропорядність по сплаті аліментів. Сторона відповідачки протилежного в судовому засіданні не довела. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази підставності нарахування заборгованості за аліментами та періоду їх нарахування. На даний час залишилася незначна частина недоплаченої заборгованості, позивач хворіє, потребує лікування та значних коштів, сплачує аліменти на двох дітей, здійснює фінансову допомогу родичу, тому стягнення з його заробітної плати заборгованості за аліментами ставить його у скрутне матерільне становище.

Враховуючи вищевказане, яке свідчить про наявність обставин, що мають істотне значення для платника аліментів, суд вважає, що його слід звільнити від сплати заборгованості за аліментами, яка виникла на підставі виконавчого листа № 343/1842/14-ц від 24 листопада 2015 року та станом на 01.11.2016 р. становить 6683,28 грн., що відповідатиме інтересам сторін, буде справедлим для них та забезпечить сплату щомісячних платежів.

Питання судових витрат суд вирішує згідно вимог ст. 88 ЦПК України та вважає за необхідне стягнути з відповідачки судові витрат з врахуванням заявлених первісних позовних вимог на суму 15686,99 грн. та задоволених вимог на суму 6683,28, що становить 42,6% від суми позову. Позивачем сплачено 580,00 грн. судового збору (а.с.1), однак до сплати підлягало 551,20 грн., тому саме ця сума буде врахована, та 2500,00 грн. за надання правової допомоги (а.с. 84), тому стягненню підлягають судові витрати в сумі 1299,81 грн. (42,6% від 3051,2 грн), а вимогу про стягнення судових витрат в повному обсязі слід задовольнити частково.

На підставі викладеного, ст. 197 СК України, керуючись ст.ст. 208, 209, 215, 218 ЦПК України, суд,-

ВИРIШИВ:

Позов задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4, від сплати заборгованості за аліментами, що станом на 01.11.2016 р. становить 6683 (шість тисяч шістсот вісімдесят три) гривні 28 копійок, яка виникла на підставі виконавчого листа № 343/1842/14-ц від 24 листопада 2015 року.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 1299 (одну тисячу двісті дев"яносто дев"ять) гривень 81 копійку судових витрат.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подачі апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Долинський районний суд.

Суддя: