АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 676/2107/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2318/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої - судді Грох Л.М.,

суддів: Гринчука Р.С, Костенка А.М.,

секретар Гриньова А.М.,

з участю ОСОБА_2, представників сторін,

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Кам'янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка до ОСОБА_2 про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати та зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кам'янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка про визнання недійсним та скасування наказу за апеляційною скаргою Кам'янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка на рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2016 року.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів,

в с т а н о в и л а :

В квітні 2016 року Кам'янець-Подільський національний університет імені Івана Огієнка, звертаючись до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2 про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати, вказував, що 21.03.2016 року було видано наказ № 97-к, за яким провідний бібліотекар читального залу економічного факультету ОСОБА_2 підлягала звільненню з 01.04.2016 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП, за скороченням штату з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно з ст. 44 КЗпП України.

Проте 31.03.2016 року відповідач не була на роботі більш як три години, тому наказом № 116-К від 01.04.2016 року внесено зміни до наказу № 97-к від 21.03.2016 року і відповідачку звільнено із посади з іншої підстави - у зв'язку з прогулом за п.4 ст. 40 КЗпП України.

Бухгалтерією університету нараховано та виплачено їй вихідну допомогу в розмірі 2090,17 грн., проте ця виплата у зв'язку із зміною підстави звільнення з п. 1 ст. 40 КЗпП України на п.4 ст. 40 КЗпП України є безпідставною. Тому позивач просив на підставі ст. 1214 ЦК України, ст.ст. 40, 44, 127, 233 КЗпП Україні стягнути з відповідачки на свою користь зайво нараховану та виплачену заробітну плату у розмірі 2090,17 грн. та судові витрати по справі.

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з зустрічним позовом до Кам'янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнко про визнання недійсним та скасування наказу №116-К від 01.04.2016 року. В обґрунтування позову вказувала, що оскаржуваний наказ про її звільнення за прогул був винесений після припинення її трудових відносин з університетом. Наказ винесено неправомірно, він не містить посилань на підстави звільнення за прогул, окрім цього, прогулу не було. Вихідна допомога отримана нею правомірно, оскільки вона підлягала скороченню, крім цього, вихідна допомога не є заробітною платою у розумінні ст.2 Закону України «Про оплату праці».

Рішенням Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2016 року в позові Кам'янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнко до ОСОБА_2 про стягнення зайво нарахованої та виплаченої заробітної плати відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено.

Визнано недійсним та скасовано наказ Кам'янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнко №116-к від 01.04.2016 року «Про внесення змін до наказу №97-к від 21.03.2016 року та звільнення провідного бібліотекаря читального залу економічного факультету ОСОБА_2.».

Вирішено питання про судові витрати.

В апеляційній скарзі Кам'янець-Подільський національний університет ім. Івана Огієнко не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позов повністю. Посилається на неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права. Вважає помилковим висновок суду першої інстанції про те, що 31.03.2016 р. ОСОБА_2 не допустила прогул. Вона не довела, що була відсутня на робочому місці з 10 год. до 17.30 год. з поважних причин. Судом не враховано, що оскільки ОСОБА_2 звільнено із посади у зв'язку із прогулом, а не за скороченням штату, вихідна допомога у розмірі 2090,17 грн. виплачена їй помилково, і тому підлягає стягненню за ст. 1214 ЦК України.

В засіданні апеляційного суду представник апелянта підтримала апеляційну скаргу з викладених у ній мотивів.

ОСОБА_2 та її представник просили відхилити апеляційну скаргу як безпідставну.

Колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 308 ч.1 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Так, встановлено, що ОСОБА_2 працювала в Кам'янець-Подільському національному університеті імені Івана Огієнко з 17.12.2007 року, з 01.01.2013 року - на посаді провідного бібліотекаря читального залу економічного факультету. Її графік роботи складав: з понеділка по четвер - з 08.30 год. до 17.30 год., п'ятниця - з 08.10 год. до 15 год., обідня перерва щоденно з 13 год. до 13.30 год.

21.03.2016 року було видано наказ № 97-к, за яким провідний бібліотекар читального залу економічного факультету ОСОБА_2 підлягала звільненню з 01.04.2016 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП, за скороченням штату з виплатою вихідної допомоги у розмірі середньомісячного заробітку згідно з ст. 44 КЗпП України.

На підставі цього наказу бухгалтерією університету нараховано та виплачено їй вихідну допомогу в розмірі 2090,17 грн.

31.03.2016 року відносно ОСОБА_2 складено акт про її відсутність на робочому місці з 10 год. до 17.30 год.

01.04.2016 року наказом Кам'янець-Подільського національного університету імені Івана Огієнко № 116-К «Про внесення змін до наказу № 97-К від 21 березня 2016 року та звільнення провідного бібліотекаря читального залу економічного факультету ОСОБА_2.» виключено параграф 6 наказу № 96-К від 21.03.2016 року та звільнено ОСОБА_2 з посади провідного бібліотекаря читального залу економічного факультету 01.04.2016 року відповідно до п.4 ч.1 ст.40 КЗпП України (прогул).

Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи і фактично не оспорюються сторонами.

Відмовляючи у позові університету та задовольняючи зустрічний позов, суд першої інстанції обґрунтовано виходив з незаконності наказу про її звільнення на підставі п.4 ст. 40 КЗпП України за недоведеності факту прогулу ОСОБА_2 31.03.2016 року, а також відсутності підстав для стягнення виплачених їй коштів.

Доводи апеляційної скарги про допущений прогул ОСОБА_2 31.03.2016 року не ґрунтуються на доказах і є безпідставними.

Так, за пунктом 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Відповідно до п. 24 Постанови пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин.

Встановлено, що ОСОБА_2 у першій половині дня 31.03.2016 року перебувала в головному корпусі університету з метою здачі лікарняного листа, а також у Кам'янець-Подільській міській поліклініці з метою його належного оформлення. У другій половині дня ОСОБА_2 отримала у відділі кадрів обхідний лист і займалася його оформленням приблизно до 16.30 год.

Наведені обставини підтверджуються показаннями свідків.

Допустимість та достовірність цих доказів, а також їх достатність та взаємний зв'язок у їх сукупності суд належно оцінив відповідно до ст. 213 ЦПК України.

Факт перебування ОСОБА_2 31.03.2016 року в головному корпусі університету з метою здачі лікарняного листа, оформлення обхідного листа, а також у Кам'янець-Подільській міській поліклініці з метою належного оформлення лікарняного листа не оспорюється і представником університету.

Разом з тим, посилаючись на те, що виконання цих дій ОСОБА_2 не потребувало стільки часу, представник університету не довів, що остання перебувала на роботі без поважних причин (не у зв'язку зі здачею лікарняного листа, оформлення обхідного листа) більш як 3 години.

Наведене підтверджує обґрунтованість висновків суду в частині зустрічного позову.

Стаття 1214 ЦК України, на яку посилався університет як на правову підставу для задоволення заявленого позову, і яка передбачає обов'язок особи, яка набула майно або зберегла його у себе без достатньої правової підстави, відшкодувати всі доходи, які вона одержала або могла одержати, не врегульовує спірні правовідносини і не підлягає застосуванню.

В свою чергу статтею 1215 ЦК України визначено, що не підлягає поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, … та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

У позовній заяві університет не посилався як на підставу позову на рахункову помилку з свого боку чи недобросовісність з боку ОСОБА_2 як набувача вихідної допомоги.

Наведене вказує на відсутність як фактичних, так і правових підстав для задоволення позову університету, що спростовує доводи апеляційної скарги.

Рішення суду ґрунтується на повно, всебічно досліджених матеріалах справи, постановлено з дотриманням вимог матеріального та процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги не вбачається.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 313-315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу Кам'янець-Подільського національного університету ім. Івана Огієнка відхилити.

Рішення Кам'янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 17 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча (підпис) Л.М. Грох

Суддя (підпис) Р.С. Гринчук

Суддя (підпис) А.М. Костенко

Згідно з оригіналом Л.М. Грох

_______________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: Вдовичинський А.В. Провадження № 22-ц/792/2318/16

Доповідач: Грох Л.М. Категорія: 53