Справа № 192/1306/15-ц
Провадження № 2/192/26/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"15" липня 2016 р.СОЛОНЯНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - судді Омелюх В.М.,

за участю секретаря судового засідання - Савчукової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у смт. Солоне цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за кредитним договором.

На обґрунтування своїх позовних вимог посилається на те, що 19 березня 2008 року між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» та відповідачем ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №DNISG0, за яким банк зобовязався надати відповідачу кредит у розмірі 100000 гривень на термін до 18 березня 2028 року, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому кредитним договором.

Згідно заяви відповідача від 18 серпня 2008 року кредитний договір №DNISG0 від 19 березня 2008 року було переведено з валюти гривня в валюту долар США, а розмір кредиту після проведення конвертації з урахуванням винагороди банку складає 21546,19 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 14,04% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Відповідно договору погашення заборгованості здійснюється шляхом щомісячного надання відповідачем в період сплати банку грошових коштів (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інших витрат згідно кредитного договору, а у випадку порушення зобовязання за кредитним договором відповідач сплачує позивачеві відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Позивач виконав зобовязання за кредитним договором та надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому кредитним договором, а відповідач в порушення умов договору свої зобовязання належним чином не виконував та не надав грошові кошти для погашення заборгованості за кредитним договором, в звязку з чим у банку виникло право вимагати повернення достроково всієї суми кредиту, заборгованість за яким станом на 21 травня 2015 року становить 13406,10 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 12117,05 доларів США, по процентам за користування кредитом - в сумі 595,99 доларів США, по комісії за користування кредитом - в сумі 28,72 доларів США, нарахованої за несвоєчасність виконання зобовязань за договором пені в сумі 14,51 доларів США, а також штрафу у вигляді фіксованої частини в сумі 12,01 доларів США та у вигляді процентної складової в сумі 637,81 доларів США, які в добровільному порядку відповідач не сплачує, в звязку з чим змушені звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку.

Представник позивача, в судовому засіданні позов підтримав з підстав зазначених в позовній заяві, та пояснив, що відповідач отримав грошові кошти для купівлі житлового будинку, який за кредитним договором передано в іпотеку, про що між сторонами було укладено 19 березня 2008 року договір про іпотечне кредитування. Пізніше між сторонами за взаємною згодою було укладено додаткову угоду, згідно якої було змінено валюту кредиту з гривні на долари США, зменшено відсоткову ставку та проведено конвертацію валюти з гривні на долари. Відповідач спочатку належним чином виконував умови кредитного договору, але з 2013 року періодично став виходити на прострочення платежів по кредиту. В квітні 2015 року відповідачем було здійснено останню сплату по поверненню кредиту не в повному обсязі, після чого відповідач взагалі припинив виконувати зобовязання по поверненню кредиту щомісячно, у звязку з чим у позивача виникло право вимагати від боржника дострокового повернення кредиту та вони були змушені звернутися до суду для примусового стягнення заборгованості.

Відповідач в судовому засіданні 15 липня 2016 року позов не визнав та прохав відмовити в його задоволенні, оскільки заборгованість виникла не з його вини. В судових засіданнях 10 грудня 2015 року та 28 грудня 2015 року відповідач та його представник позов визнали частково, факт отримання кредиту в гривневій валюті не оспорювали. В той же час, позов в частині стягнення заборгованості за кредитом в іноземній валюті не визнали та пояснили, що при огляді укладеної 18 серпня 2008 року додаткової угоди до договору про іпотечний кредит прийшли до висновку, що вчинений від імені відповідача підпис, що стоїть в п.9.2 зазначеної додаткової угоди йому не належить, оскільки виконаний іншою особою, так як додаткову угоду він не підписував, її другий екземпляр не отримував, а побачив лише тоді, коли суд йому направив матеріали позову. Крім того, зазначили, що з травня по вересень 2008 року, тобто в період укладення додаткової угоди, він не перебував у Дніпропетровський області, так як знаходився в м.Севастополь та не відвідував установи банку. Крім цього, зазначили, що 14 лютого 2014 року ним було укладено попередній договір з ОСОБА_2, за яким у строк до 01 жовтня 2018 року він зобовязався продати ОСОБА_2 домоволодіння по вул.Кірова,113 в селищі Солоне Солонянського району Дніпропетровської області за 172642 гривні, що на день укладення договору було еквівалентно 20800 долларам США, а ОСОБА_2, володіючи інформацією про наявну у нього заборгованість по кредиту, зобовязався погашати замість нього заборгованість за укладеним 19 березня 2008 року з ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредитним договором №DNISG0, за яким він отримав в кредит грошові кошти у розмірі 100000 гривень, згідно графіка погашення кредиту в загальній сумі 15500 доларів США. Після укладення попереднього договору він був впевнений, що ОСОБА_2 в повному обсязі виконує його зобовязання по поверненню кредиту за зазначеним кредитним договором перед ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», але на початку серпня 2015 року йому стало відомо, що ОСОБА_2 не виконує взятих на себе зобовязань за попереднім договором та не здійснює повернення кредиту. Вважали, що заборгованість за кредитним договором виникла не з вини відповідача, який не давав згоди на зміну валюти кредиту, а тому і повертати кредит він повинен не у доларах США, у а у гривні.

Суд, заслухавши сторони, дослідивши докази, що маються у справі, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до положень ст.ст.10,11,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків встановлених цим законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 610, ст. 611 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання), а у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, в тому числі припинення зобовязання внаслідок односторонньої відмови від зобовязання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, а також сплата неустойки.

Згідно ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання, яка обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання і право на яку згідно ст. 550 ЦК України виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобовязання.

Відповідно до ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення зміну, або припинення цивільних прав та обовязків. Зміст договору відповідно до ст. 628 ЦК України становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Однією із різновидностей зобовязання є кредитний договір, порядок та форма укладення якого передбачені положеннями ст.ст.1054,1055,1056-1 ЦК України, який відповідно до ст. 629 цього Кодексу є обовязковим до виконання сторонами.

Згідно ч.1 статті 1054 та ч.1 ст.1055 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит, при цьому кредитний договір укладається в письмовій формі.

Судом встановлено, що 19 березня 2008 року між закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК (а.с.21-22), та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року, відповідно до умов якого (п.1.1-п.1.5) відповідач на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання отримав кредит у розмірі 100000,00 гривень на поліпшення якості окремого житлового будинку, розташованого за адресою: смт.Солоне вул.Кірова,113 Солонянського району Дніпропетровської області, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення до 18 березня 2028 року та зобовязався (п.2.4, п.5.3.2) своєчасно повернути кредит, сплатити відсотки, а також інші платежі в порядку, на умовах та в строки, передбачені цим договором, шляхом надання щомісячно до 18 числа кожного місяця, починаючи з наступного після укладення договору, ануїтетних платежів (щомісячного платежу) в сумі 1332 гривні 21 копійка, яка складається із заборгованості по кредиту та нарахованих відсотків за користування кредитом (а.с.9-13,132-135).

Згідно п.п.3.1,3.2 договору про іпотечний кредит виконання умов договору забезпечувалося договором поруки №DNISG0 від 18 березня 2008 року та іпотекою нерухомо майна житлового призначення, розташованого по вул.Кірова,113 смт.Солоне Солонянського району Дніпропетровської області, про що між сторонами 18 березня 2008 року було укладено нотаріально посвідчений за реєстровим №276 іпотечний договір №DNISG0 (а.с.140-142), відповідно до п.п.2.3-2.3.3 якого іпотекодавець має право володіти, користуватися та розпоряджатися предметом іпотеки відповідно до його призначення, при цьому зобовязаний без дозволу іпотеку держателя не відчужувати та не обтяжувати будь-яким чином предмет іпотеки (оренда, лізинг тощо).

Згідно п.5.2.4 договору (а.с.10,133) позикодавець має право вимагати від позичальника дострокового повернення суми кредиту в частині або в цілому, сплатити відсотки за його користування та інших платежів, що належать до сплати за цим договором, а у випадку невиконання або неналежного виконання позичальником будь-яких зобовязань за цим договором або за іпотечним договором, в тому числі, але не виключно, у випадку прострочення сплати чергового платежу за кредитом та відсотками понад 2 місяці шляхом направлення повідомлення з зазначенням дати про дострокове розірвання договору, яка згідно п.6.3 договору повинна бути виконана позичальником в строк, зазначений кредитором у відповідній вимозі, але не пізніше 30 календарних днів з дати її отримання.

Відповідно до п.6.4 при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбаченого п.п.2.4, 6.2 даного договору, кредитор має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити кредитору пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки, при цьому сплата пені здійснюється в гривні, а у разі порушення позичальником строків платежів по зобовязаннях, передбачених цим договором, більш ніж на 30 днів відповідно до п.6.6 сплатити штраф у розмірі в межах 10 % від суми невиконання зобовязання (а.с.11,134).

18 серпня 2008 року між позивачем ПАТ КБ «Приватбанк» як позикодавцем та відповідачем ОСОБА_1 як позичальником було укладено додаткову угоду до договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року (а.с.14-18,129-131), згідно якої договір про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року викладено в новій редакції, відповідно до умов якої (розділ 8 п.п.8.1-8.9,9) залишок заборгованості по договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року станом на 18 серпня 2008 року складає 99651,12 гривень, що становить 21546,19 доларів США, які банк надає позичальникові як кредитні кошти на строк з 18 серпня 2008 року до 18 березня 2018 року включно у вигляді строкового кредиту зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 1.17% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за резервування ресурсів у розмірі 3% річних від суми зарезервованих ресурсів, винагороди за проведення додаткового моніторингу згідно п.7.2 даного договору.

Погашення заборгованості за договором (за винятком винагороди, що сплачується в момент надання кредиту) здійснюється щомісячно до 19 числа кожного місяця в строки відповідно до графіка погашення кредиту (додаток 1 до договору), який розраховується згідно залишку заборгованості за кредитом станом на 18.08.2008 року (п.8.1). Кредит надається в обмін на зобовязання позичальника по поверненню кредиту, сплаті відсотків, винагороди в зазначені даним договором строки (п.8.2- а.с.16,131 оборотна сторона).

Згідно п.п.2.2.7,.8.3 договору про іпотечний кредит виконання умов договору забезпечувалося договором поруки, укладеним з ОСОБА_3 та іпотекою нерухомого майна, розташованого за адресою по вул.Кірова,113 смт.Солоне Солонянського району Дніпропетровської області.

Згідно п.2.3.3 договору (а.с.14-15,129-130) у разі порушення позичальником зобовязань, передбачених умовами договору, в т.ч. при порушені цільового використання коштів, позикодавець має право змінити умови договору та зажадати від позичальника дострокового повернення суми кредиту, сплатити винагороди, комісії й відсотків за його користування, виконання інших зобовязань за цим договором у повному обсязі шляхом направлення відповідного повідомлення.

Відповідно до п.8.4 при порушенні позичальником зобовязань з погашення кредиту позичальник сплачує банку пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченої заборгованості по кредиту за кожний день прострочки, але не менше 1 гривні (а.с.16,131 оборотна сторона).

Згідно висновку судової почеркознавчої експертизи документів №443/16 від 06 травня 2016 року (а.с.168-177) підпис від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді від 18 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року після слів: «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто» в графі «підпис» - виконаний саме ОСОБА_1. Підпис від імені ОСОБА_1 в додатковій угоді від 18 вересня 2008 року до договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року після слів : «Один з оригіналів даного Договору мною отримано особисто» в графі «підпис» - та підписи від імені ОСОБА_1 у кількості вісім підписів в договорі про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року виконані однією особою, а саме ОСОБА_1.

З урахуванням зазначених письмових доказів, висновку судової почеркознавчої експертизи документів №443/16 від 06 травня 2016 року, суд приходить до висновку, що в судовому засіданні достовірно встановлено волевиявлення сторін на укладення спірного договору про іпотечний кредит, факт укладення закритим акціонерним товариством комерційний банк «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПРИВАТБАНК, та відповідачем ОСОБА_1 договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року, додаткової угоди до договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року до нього, які за змістом та формою відповідають вимогам ст.ст. 203, 205, 207, 208, 626, 638, 639 та ст. 1054-1055 ЦК України та відповідно є обовязковим для виконання сторонами своїх зобовязань відповідно до ст. 629 цього Кодексу, на день розгляду справи судом не були визнані в установленому законом порядку недійсним (нікчемним).

Зазначені докази спростовують доводи відповідача ОСОБА_1 щодо не підписання ним додаткової угоди до договору від 18 вересня 2008 року про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008, а будь-яких інших доказів на підтвердження зазначених обставин не дивлячись на неодноразові розяснення щодо обовязку надання доказів на підтвердження заперечень проти позову відповідачем не надано, а тому не можуть враховуватись судом при постановлені рішення у справі, як не можуть бути прийняті і доводи про те, що обовязок по сплаті заборгованості по кредиту було передано відповідачем іншій особі ОСОБА_2 відповідно до укладеного між ними нотаріально посвідченого за реєстровим №1-443 попереднього договору від четвертого лютого 2014 року про продаж житлового будинку, розташованого на приватизованій земельній ділянці за адресою: смт.Солоне вул.Кірова,113 Солонянського району Дніпропетровської області (а.с.42-43), оскільки за змістом договору про іпотечний кредит №DNISG0 від 19 березня 2008 року та додаткової угоди до нього від 19 березня 2008 року та положень ч.1 ст.651 ЦК України позичальник без згоди позикодавця не міг внести зміни до укладеного між ними договору про іпотечний кредит, в тому числі і щодо переведення обовязків боржника на іншу особу, а такої згоди банк як позикодавець та сторона за договором позичальнику ОСОБА_1 не надавав.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050, ч. 2 ст. 1054 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок повернути кредит частинами, то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів.

Відповідач ОСОБА_1 в порушення умов договору не виконав взяті на себе грошові зобовязання, що не заперечував в судовому засіданні, та не виплатив в повному обсязі та у встановлені кредитним договором строки суму кредиту та проценти за користування кредитом, що свідчить про істотне порушення ним в односторонньому порядку умов укладеної кредитної угоди, внаслідок чого за розрахунками позивача (а.с.4-7) станом на 21 травня 2015 року утворилась заборгованість у розмірі 13406,10 доларів США, яка складається з заборгованості за кредитом в сумі 12117,05 доларів США, по процентам за користування кредитом - в сумі 595,99 доларів США, по комісії за користування кредитом - в сумі 28,72 доларів США, нарахованої за несвоєчасність виконання зобовязань за договором пені в сумі 14,51 доларів США, а також штрафу у вигляді фіксованої частини в сумі 12,01 доларів США, та у вигляді процентної складової в сумі 637,81 доларів США, що за курсом 20,81 відповідно до службового розпорядження НБУ від 21 травня 2015 року складає 278980 гривень 88 копійок, яку суд у відповідності до ст.ст. 611,615 ЦК України вважає необхідним стягнути з відповідача.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Статтею 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 Про систему валютного регулювання і валютного контролю операції з валютними цінностями здійснюються на підставі генеральних та індивідуальних ліцензій НБУ. Операції з валютними цінностями банки мають право здійснювати на підставі письмового дозволу (генеральна ліцензія) на здійснення операцій з валютними цінностями відповідно до пункту 2 статті 5 цього Декрету.

Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 05 жовтня 2011 року було видано генеральну ліцензію на здійснення валютних операцій (а.с.21), тому сума заборгованості за кредитним договором повинна стягуватися з відповідача на користь позивача у валюті платежу за договором, тобто в доларах США, що відповідає положенням ч. 3 ст. 533 ЦК України.

З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути заборгованість за кредитним договором №DNISGI від 19 березня 2008 року в розмірі 13406,10 доларів США, що еквівалентно 278980 гривень 88 копійок.

Крім того, у звязку із задоволенням позовних вимог з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати по сплаті судового збору, які було сплачено позивачем при зверненні з позовом до суду.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 152, 526-530, 533, 536, 543, 549-551, 553-559, 572-593, 598, 610-615, 624, 625, 638-654, 1046-1056-1 ЦК України; ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» за кредитним договором №DNISGI від 19 березня 2008 року заборгованість за кредитом в сумі 12117,05 (дванадцять тисяч сто сімнадцять) доларів США, по відсоткам за користування кредитом - в сумі 595,99 (пятсот девяносто пять) доларів США, по комісії - в сумі 28,72 (двадцять вісім) доларів США, пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором - в сумі 14,51 (чотирнадцять) доларів США, штраф - в сумі 12,01 (дванадцять) доларів США (фіксована частина) та в сумі 637,81 (шістсот тридцять сім) доларів США (процентна складова), а всього 13406,10 (тринадцять тисяч чотириста шість) доларів США, що еквівалентно 278980 (двісті сімдесят вісім тисяч девятсот вісімдесят) гривень 88 копійок.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» 2789 (дві тисячі сімсот вісімдесят девять) гривень 81 копійка витрат по сплаті судового збору.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Дніпропетровської області через Солонянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Повний текст рішення складено 20 липня 2016 року.

Головуючий: суддя