Справа № 373/1943/15-ц Головуючий у І інстанції Опанасюк І. О.
Провадження № 22-ц/780/5218/16 Доповідач у 2 інстанції Волохов Л. А.
Категорія 54 10.11.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого Волохова Л.А.,

суддів: Лівінського С.В., Мельника Я.С.,

при секретарі: Бобку О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» про поновлення на роботі, стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу та моральної шкоди, -

встановила:

Рішенням Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року позов ОСОБА_2 задоволено частково.

В задоволенні вимоги про визнання незаконним і скасування наказу директора державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» №15/30 від 20.03.2015 року «Про дисциплінарне стягнення» відмовлено у зв'язку з пропуском строку звернення до суду.

Визнано незаконним і скасовано наказ директора державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» №15/47 від 30.04.2015 року «Про дисциплінарне стягнення».

Змінено формулювання причин звільнення ОСОБА_2 з посади майстра лісу державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» за п. 3 ст. 40 КЗпП України відповідно до наказу т.в.о. директора державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» №15/51-к від 22.06.2015 про звільнення його з роботи і привести його відповідність з чинним законодавством про працю та вважати ОСОБА_2 звільненим із посади майстра лісу державної організації «Лісове господарство «Білоозерське» за систематичне виконання ним без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором (п.3 ч.1 ст.40 КЗпП України з 02 липня 2015 року.

В задоволенні решти вимог відмовлено за недоведеністю.

Не погоджуючись за даним рішенням суду, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилаючись на необґрунтованість, незаконність судового рішення та на порушення норм процесуального та матеріального права, просив рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі.

Заслухавши доповідь судді доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає частковому задоволенню, а рішення суду - скасуванню, виходячи з наступного.

Судами встановлено, що згідно з наказом директора ДО «ЛГ «Білоозерське» від 20 лютого 2009 року № 09/14-к ОСОБА_2 переведено на посаду майстра лісу.

Згідно з наказом директора ДО «ЛГ «Білоозерське» від 20 березня 2015 року № 15/30 за порушення п.п.4,6 розділу 4.1 «Основні права та обов'язки працівників організації» Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «ЛГ «Білоозерське», в порушення ст. 139 КЗпП України, п.п.1,10 розділу 2 «Посадові обов'язки» Посадової інструкції старшого майстра лісу ДО «ЛГ «Білоозерське», керуючись ст. 147 КЗпП України, старшому майстру лісу ОСОБА_2 оголошено догану.

Згідно з наказом директора ДО «ЛГ «Білоозерське» від 30 квітня 2015 року № 15/47 за порушення п.п.4,6 розділу 4.1 «Основні права та обов'язки працівників організації» Правил внутрішнього трудового розпорядку ДО «ЛГ «Білоозерське», в порушення ст.. 139 КЗпП України, п.п.1,10 розділу 2 «Посадові обов'язки» Посадової інструкції старшого майстра лісу ДО «ЛГ «Білоозерське», керуючись ст. 147 КЗпП України, майстру лісу ОСОБА_2 оголошено догану.

Встановлено, що 22 червня 2015 року згідно з наказом від 8 червня 2015 року № 15/57 комісією було проведено обслідування обходу № 2, який закріплений за майстром лісу ОСОБА_2, на предмет виявлення самовільних порубів лісу. Комісією було виявлено самовільні поруби лісу у кварталах №№ 12,18,24, загальною кількістю 44 пеньки, що складає 9,3 куб. м. деревини, загальний розмір завданої шкоди лісу склав 24 907,30 грн.

Наказом ДО «ЛГ «Білоозерське» від 22 червня 2015 року № 15/51-К за систематичне халатне та безвідповідальне невиконання службових обов'язків, що призвело до допущення значних, самовільних порубок лісу і розмірі 44 шт. + 4 шт., які виявлені при ревізії обходів, що у свою чергу завдало шкоди лісу у розмірі 27 054,54 грн., та враховуючи те, що наказом від 30 квітня 2015 року № 15/47 та наказом від 20 березня 2015 року № 15/30 оголошені догани, майстра лісу обходу №2 ОСОБА_2 звільнено із займаної посади майстра лісу за п.3 ст. 40 КЗпП України з 22 червня 2015 року.

Як вбачається з наказу від 22 червня 2015 року № 15/52-К, у зв'язку з відсутністю майстра лісу ОСОБА_2 внаслідок тимчасової непрацездатності на робочому місці з 22 червня 2015 року дію п.п.1,4 наказу від 22 червня 2015 року № 15-51-К призупинено на період перебування позивача внаслідок тимчасової непрацездатності на робочому місці.

Згідно з наказом від 02 липня 2015 року №15/61-К у зв'язку з виходом на роботу майстра лісу ОСОБА_2 після закінчення строку його відсутності внаслідок тимчасової непрацездатності введено в дію п.п.1,4 наказу від 22 червня 2015 року № 15/51-К 02 липня 2015 року.

Рішенням засідання профкому ДО «ЛГ «Білоозерське» від 02 вересня 2015 року надана згода на звільнення майстра лісу ОСОБА_2 із займаної посади за систематичне халатне та безвідповідальне невиконання службових обов'язків (а.с.101).

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України трудовий договір може бути розірвано в разі систематичного невиконання працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку, якщо раніше до нього застосовувались заходи дисциплінарного стягнення.

Пленум Верховного Суду України в п.п.18,22 постанови від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснив, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясовувати, з яких підстав проведено звільнення працівника. При цьому суди не вправі визнавати звільнення правильним виходячи з обставин, з якими власник або уповноважений ним орган не пов'язували звільнення. При розгляді таких спорів судам необхідно з'ясувати, в чому конкретно виявилося порушення, яке стало приводом до звільнення; чи могло воно бути підставою доля розірвання трудового договору за п.3 ст.40 КЗпП України; чи додержано власником або уповноваженим ним органом передбачених ст.ст. 147,148,149 КЗпП України правил і порядку застосування дисциплінарних стягнень.

Відповідно до ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України - є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п.3 ст. 40 КЗпП України. Зокрема, у справі про звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України суд повинен з'ясувати, чи перебував безпосередньо звільненню дисциплінарний проступок, за який не застосовувалися інші заходи дисциплінарного чи громадського стягнення, та чи можна вважати у зв'язку з вчиненням його систематичним невиконанням працівником без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Суд першої інстанції не врахував, що спірними наказами від 20.03.2015 року № 15/30 та від 30.04.2015 року №15/47 позивача притягнуто до відповідальності за одне й те ж сааме порушення, а сааме: невиконання обов'язку з утилізації порубкових решток на лісосіці, що не відповідає вимогам ч.2 ст.149 КЗпП України.

Також суд першої інстанції не встановив: самого факту порушень, дати порушень, строк притягнення до дисциплінарної відповідальності, коло посадових обов'язків; причинно-наслідковий зв'язок між протиправними діями, його посадовими обов'язками та порушеннями, що настали. Але, при цьому суд встановив, що «відповідач не довів правомірність винесення наказу від 20.03.2015 року.

Наказ про дисциплінарне стягнення є необґрунтованим, оскільки в ньому фактично не відображені належним чином підстави для застосування до позивача дисциплінарного стягнення; не конкретизовано яке саме та коли саме позивач здійснив порушення трудової дисципліни; в чому конкретно проявилося порушення трудової дисципліни.

Відповідно до ст. 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір.

При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік.

Відповідно до положень Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов'язана відповідна виплата. Працівникам, які пропрацювали на підприємстві, в установі, організації менше двох календарних місяців, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за фактично відпрацьований час.

Останніми двома місяцями роботи, що передували звільненню є травень і червень 2015 року.

Відповідно до довідки, наданої відповідачем, від 05.10.2015 року №16/72-274 (а.с.162т.1) середньоденна заробітна сплата ОСОБА_2 становить 160,94 грн. За період з 03.07.2015 року по 02.07.2016 року розмір середнього заробітку за час вимушеного прогулу становить 40 395,94 грн. (40 395,94 грн. = 160,94 грн. х 251 робочих днів (21 у липні + 20 у серпні + 22 у вересні + 21 у жовтні + 21 у листопаді + 23 у грудні + 19 у січні + 21 у лютому + 22 у березні + 21 у квітні + 19 у травні + 19 у червні + 2 у липні)).

Таким чином, з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 03.07.2015 року по 02.07.2016 року включно в сумі 40 395,94 грн.

Враховуючи характер та обсяг його моральних та душевних страждань, характеру немайнових втрат розмір моральної шкоди позивач оцінює в 7 000,00 грн. Колегія суддів вважає, що дана вимога підлягає задоволенню.

Відповідно ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Згідно з ч.2,3 ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї, близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з ухаруванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначені розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Керуючись ст.ст. 209, 218, 309 ЦПК України, колегія суддів

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким:

- визнати незаконним та скасувати наказ директора державної організації «Лісове господарство «Білозерське» №15/30 від 20.03.2015 року «Про дисциплінарне стягнення»;

- визнати незаконним та скасувати наказ тимчасово виконуючого обов'язки директора державної організації «Лісове господарство «Білозерське» №15/51-к від 22.06.2015 року про звільнення ОСОБА_2 з роботи;

- поновити ОСОБА_2 на посаді майстра лісу державної організації «Лісове господарство «Білозерське»;

- стягнути з державної організації «Лісове господарство «Білозерське» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час вимушеного прогулу з 03 липня 2015 року по 02 липня 2016 року в сумі 40395,94 грн.

- стягнути з державної організації «Лісове господарство «Білозерське» на користь ОСОБА_2 7000 грн. моральної шкоди.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Судове рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: Волохов Л.А.

Судді: Лівінський С.В.

Мельник Я.С.