Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/1863/16-ц
Провадження №: 2/332/967/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 р. Заводський районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Андрюшиної Л.А. за участю секретаря Вінник Л.І.,розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Запоріжжя цивільну справу за позовом

ОСОБА_1

до ОСОБА_2, ОСОБА_3

ОСОБА_4, ОСОБА_5

Віталійовича,

третя особа: Регіональний

сервісний центр МВС в Запорізькій

області

про визнання недійсним договору купівлі-

продажу автомобіля та витребування

майна,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_6 звернулась до суду із позовом до відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5 третя особа: Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, витребувати у ОСОБА_3 зазначений автомобіль, який передати ОСОБА_2 та зобов'язати Регіональний сервісний центр в Запорізькій області МВС України анулювати запис про реєстрацію 22.05.2015 року зазначеного автомобіля. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_6 зазначила, що з відповідачем ОСОБА_2 з 01.12.2006 року вона перебувала у шлюбі, якій було розірвано 01.07.2010 року на підставі рішення Заводського районного суду м.Запоріжжя. Незважаючи на розірвання шлюбу в судовому порядку, вони продовжували проживати однією сім'єю до 01.03.2015 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет. Цей факт встановлено рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.12.2015 року, яке набрало законної сили 17.03.2016 року. За час спільного проживання ними, окрім іншого майна, 23.11.2013 року за спільні кошти було придбано автомобіль Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, який був зареєстрований на імя відповідача ОСОБА_2. Як їй стало відомо, одразу після фактичного припинення подружніх стосунків, а саме після 08.03.2015року відповідач одноособово, без її відома та згоди розпорядився вказаним автомобілем, що підтверджується даними ГУМВС України в Запорізькій області про те, що 10.03.2015 року автомобіль знято з реєстраційного обліку та зареєстровано на іншу особу. Таким чином, відповідач від продажу автомобіля отримав грошові кошти, які також являються спільним майном подружжя. Вищевказаним рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.12.2015 року, яке набрало законної сили 17.03.2016 року, на її користь стягнуто вартість 1/2 частки спірного автомобіля. Однак, відповідач ОСОБА_2 це рішення суду не бажає виконувати, на теперішній час звільнився з офіційного місця роботи, ніякого майна у власності він не має, що фактично унеможливлює виконання рішення суду. 10.03.2015 року відповідач ОСОБА_2 зняв спірний автомобіль з реєстраційного обліку для продажу, а 12.05.2015року автомобіль було зареєстровано на ОСОБА_5 Таким чином, договір купівлі-продажу спірного автомобіля, укладений 12.05.2015р. між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 є недійсним, так як при відчуженні автомобіля було порушено вимоги цивільного та сімейного законодавства. Крім того, ОСОБА_5 через 10 днів після придбання спірного автомобіля, а саме 22.05.2015року, здійснив відчуження цього автомобіля ОСОБА_3, який на теперішній час є власником спірного автомобіля. Оскільки першій договір купівлі-продажу автомобіля є недійсним, недійсними є і всі наступні договори відчуження спірного майна. Так як автомобіль було відчужено незаконно, то і володіння ОСОБА_3 даним автомобілем є незаконним, а тому зазначене майно має бути витребувано з його володіння. Просить суд визнати недійсним договору купівлі-продажу автомобіля Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, що був укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, витребувати у ОСОБА_3 зазначений автомобіль та передати його ОСОБА_2. Зобов'язати Регіональний сервісний центр в Запорізькій області МВС України анулювати запис про реєстрацію 22.05.2015 року автомобіля Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску. Стягнути з відповідача понесені нею судові витрати.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилася. Про день та час розгляду справи була повідомлена своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Представник позивача ОСОБА_7, яка діє на підставі договору про надання правової допомоги, позовні вимоги ОСОБА_1 підтримала у повному обсязі та просила їх задовольнити. Пояснення суду в обґрунтування позовних вимог надала аналогічні тим, що викладені в уточненій позовній заяві.

Відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_5 в судове засідання не зявилися по невідомим суду причинам. Про день та час розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився. Про день та час слухання справи був повідомлений своєчасно та належним чином, в установленому законом порядку. Суду надав заяву про розгляд справи без його участі(а.с.79).

Представник третьої особи Регіонального сервісного центру МВС в Запорізькій області ОСОБА_8, який діє на підставі довіреності, в судовому засіданні надав пояснення аналогічні тим, що викладені у письмових запереченнях на позовну заяву, долучених до матеріалів справи(а.с.135-138), відповідно до яких просять залишити без розгляду позовні вимоги ОСОБА_1 в частині зобов'язання Регіонального сервісного центра анулювати запис про реєстрацію автомобіля Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, від 22.05.2015 року, оскільки вважають, що дана вимога позивача підлягає розгляду по правилам адміністративного судочинства, а не цивільного, у відповідності до норм ст.2, п.1 ч.2 ст.17 КАС України. Щодо інших позовних вимог ОСОБА_1 покладаються на розсуд суду.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача та представника третьої особи, дослідивши матеріали справи та оцінивши надані по справі докази у їх сукупності, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Статтею 65 СК України передбачено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Дружина, чоловік має право на звернення до суду з позовом про визнання договору недійсним як такого, що укладений другим із подружжя без її, його згоди, якщо цей договір виходить за межі дрібного побутового. Для укладення одним із подружжя договорів, які потребують нотаріального посвідчення і(або) державної реєстрації, а також договорів стосовно цінного майна, згода другого з подружжя має бути подана письмово. Згода на укладення договору, який потребує нотаріального посвідчення і(або) державної реєстрації, має бути нотаріально засвідчена. Договір, укладений одним із подружжя в інтересах сімї, створює обовязки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сімї.

Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 08.04.2015року у справі №6-7цс15, законодавством не встановлено недійсності правочину при відчуженні спільного сумісного майна подружжя без письмової згоди одного з подружжя, а тому при розгляді спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, суди мають виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сімї майна.

Рішенням Заводського районного суду м.Запоріжжя від 28.12.2015 року, яке набрало законної сили 17.03.2016 року, встановлено факт спільного проживання позивача ОСОБА_1 та відповідача ОСОБА_2 однією сімєю без реєстрації шлюбу з 01.07.2010 року по 01.03.2015 року. Також, вказаним рішенням суду встановлено ту обставину, що відповідач ОСОБА_2 без згоди позивача ОСОБА_1 розпорядився придбаним ними під час спільного проживання однією сімєю автомобілем Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі сторони або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Позов про визнання недійсною угоду з реалізації вказаного спірного автомобіля, в порядку ч.2 ст.65 СК України позивачем ОСОБА_1 під час розгляду спору про поділ майна, яке є обєктом спільної сумісної власності, заявлений не був, а нею була заявлена вимога про стягнення на її користь грошової компенсації ? вартості спірного автомобіля, яка і була задоволена судом, та з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 стягнута грошова компенсація вартості ? частини автомобіля Mersedes-Benz у розмірі 65665,00гривень, про що зазначено у рішенні суду від 28.12.2015 року(а.с.5-10). Отже, суд під час здійснення поділу майна виходив з вимог ст. 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки у разі неподільності майна (ч.2 ст. 364 ЦК України).

Відповідно до інформації, наданої Регіональним сервісним центром МВС України в Запорізькій області, автомобіль Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ державний реєстраційний номер НОМЕР_1, 1994 року випуску, який був зареєстрований за ОСОБА_2 23.11.2013 року за договором купівлі-продажу, 10.03.2015року останнім був знятий з реєстраційного обліку для подальшого його продажу та 12.05.2015року вказаний автомобіль зареєстрований за ОСОБА_5 на підставі довідки-рахунку ААЕ №179007 від 06.05.2015року, а 22.05.2015року цей автомобіль було перереєстровано на ОСОБА_3 на підставі довідки-рахунку ВІА №525582 від 22.05.2015р., за яким транспортний засіб значиться зареєстрованим і на теперішній час(а.с.40-41).

З урахуванням норм ч.1 ст. 3 ЦПК України, ч.1 ст.15, ч.1ст. 16 ЦК України правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмовити в їх задоволені. Згідно ч.1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право, в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст. 11,15 ЦК України цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав і інтересів дається в статті 16 ЦК України. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відповідно до вимог ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Право вибору способу судового захисту належить виключно позивачеві(ч.1 ст.20 ЦК України, ст.ст.3,4 ЦПК України). Згідно зі ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 ЦПК України.

Як вбачається зі змісту рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року, відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні не заперечував, що на час розгляду справи щодо поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, він без згоди позивача ОСОБА_1 розпорядився спірним автомобілем Mersedes-Benz і ця обставина позивачу була відома, оскільки вона особисто про це зазначала в суді, але на той період часу позовні вимоги про визнання недійсною угоду з реалізації спірного автомобіля в порядку ч.2 ст. 65 СК України позивачем ОСОБА_1 заявлений не був, а тому за вказаних обставин суд прийшов до переконання, що позовні вимоги про стягнення на її користь грошової компенсації ? вартості спірного автомобіля були правомірними та задовольнив позовні вимоги в цій частині. Отже, суд вже розвязав спір між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2 про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності, як того прагнула позивачка на час розгляду цивільної справи,зокрема, були вирішені позовні вимоги стосовно спірного автомобіля, та у спосіб, який нею був обраний особисто, а саме шляхом стягнення на її користь з відповідача ОСОБА_2 грошової компенсації вартості ? частини автомобіля Mersedes-Benz у розмірі 65665,00грн., яким відповідач розпорядився без згоди позивача ОСОБА_1 на час розгляду спору про поділ майна. Звертаючись на теперішній час до суду з позовом про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та його витребування, позивач заявляє вимоги про той самий предмет - автомобіля Mersedes-Benz чорного кольору, модель Е 220 ЗНГ, 1994 року випуску, але фактично змінює раніше обираний нею спосіб захисту свого права та обирає інший, посилаючись при цьому на небажання відповідача ОСОБА_2 виконувати рішення суду про стягнення на її користь компенсації вартості ? частини спірного автомобіля. Зазначена позивачем причина її повторного звернення до суду не може бути взята до уваги, оскільки, як було зазначено вище, відповідно до ст. 20 ЦК України саме позивачу ОСОБА_1 належало право обирати спосіб захисту свого права при розгляді спору про поділ майна, що є обєктом права спільної сумісної власності і вона обрала його у вигляді стягнення з відповідача на її користь грошової компенсації ? вартості спірного автомобіля, про що було ухвалено рішення суду, яке набрало законної сили, та яке підлягає виконанню відповідно до вимог діючого законодавства, яким також передбачена можливість примусового виконання рішення суду. Відповідно до ст. 129 Конституції України обовязковість судового рішення є одною з основних засад судочинства. За нормами статті 14 ЦПК України при набранні судовим рішенням законної сили воно є обовязковим для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягає виконанню на всій території України. Примусове виконання судових рішень, у випадках ухилення від його добровільного виконання, покладається на теперішній час на органи державної виконавчої служби та у визначених Законом України «Про виконавче провадження» випадках на приватних виконавців, які зобовязані вжити всіх необхідних заходів для його виконання. При цьому суд також вважає за потрібне додатково зазначити, що при вирішені спору по суті, суд взагалі не може своїм рішенням зобовязувати третю особу, яка не є стороною у спорі, вчиняти будь-які дії стосовно однієї зі сторін.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до переконання, що ухваленням рішення Заводського районного суду м. Запоріжжя від 28.12.2015 року, яке набрало законної сили 17 березня 2016 року в частині стягнення з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1 грошової компенсації вартості ? частини спірного автомобіля Mersedes-Benz у розмірі 65665,00грн., що був відчужений без згоди ОСОБА_1, права останньої у повній мірі вже були захищені судом у належній спосіб, який був обраний позивачем на власний розсуд, а тому її позовні вимоги про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля, його витребування, а також зобовязання анулювати запис про реєстрацію автомобіля не можуть бути задоволенні судом.

Керуючись ст.ст.11,15,16,20 ЦК України, ст.ст. 3,4,10,11,60,61,88,209,212,213-215,218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_9 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_5, 3-я особа: Регіональний сервісний центр МВС в Запорізькій області про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та витребування майна.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Запорізької області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом 10-ти днів з дня його проголошення.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10-ти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Андрюшина Л.А.