У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль» про захист прав споживача та визнання кредитної угоди недійсною, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що 22 листопада 2007 року між нею та публічним акціонерним товариством «Райффайзен Банк Аваль» (далі - ПАТ «Райффайзен Банк Аваль») було укладено кредитний договір, згідно з умовами якого їй було надано кредитні кошти у розмірі 80 тис. грн на строк до 21 листопада 2017 року із ставкою 13,5 % річних.

Позивачка вважала, що кредитний договір та додаткові угоди до нього слід визнати недійсними, оскільки відповідач не надав їй достовірні дані про умови кредитування, ввів її в оману, не надав можливості ознайомитись зі змістом угоди, підписати її при належних умовах.

З урахуванням вищевикладеного, посилаючись на положення Закону України «Про захист прав споживачів», ст. ст. 203, 215, 230 ЦК України, позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір, укладений 22 листопада 2007 року між нею та ПАТ «Райффайзен Банк Аваль», застосувати наслідки недійсності правочину та односторонню реституцію, зобов'язати відповідача повернути, сплачені нею за кредитним договором відсотки, пеню, штрафні санкції, комісії тощо.

Рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 30 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, ухвалити у справі нове рішення, яким позов задовольнити, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договорів, виборі контрагента та визначені умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (ст. ст. 10, 60 ЦПК України) на підтвердження порушення ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» її прав, як споживача послуг банку, зокрема вона була ознайомлена з умовами договору та погодилась з ними, про що свідчить її підпис.

Крім того, рішенням Міжгірського районного суду Закарпатської області від 14 травня 2015 року з ОСОБА_4 було стягнуто заборгованість за оспорюваним кредитним договором.

Доводи касаційної скарги позивача про те, що банк під час підписання оспорюваного кредитного договору ввів її в оману (ст. 230 ЦК України) є безпідставними та недоведеними, висновків суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходиться поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.О. Закропивний
Л.М. Мазур