Справа № 2-1201/2005
Провадження № 22-ц/779/898/2016
Головуючий у 1 інстанції Гордій В.І.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючої Василишин Л.В.

суддів: Пнівчук О.В., Соколовського В.М.

секретаря Бойчука Л.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діяла в інтересах малолітнього ОСОБА_4, Уторопської сільської ради, про скасування заповіту, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення Косівського районного суду від 02 листопада 2005 року,-

в с т а н о в и л а :

У серпні 2005 року ОСОБА_2 звернулась до суду із вищевказаним позовом.

Свої вимоги мотивувала тим, що її син ОСОБА_6 помер 26.03.2005 року. ОСОБА_6 був одружений, однак розлучився. Від першого шлюбу залишилась дочка, яка на момент предявлення позову була неповнолітньою. В подальшому син ОСОБА_6 проживав у фактичних шлюбних відносинах з відповідачкою ОСОБА_3 та усиновив ОСОБА_4.

У звязку з отриманням травми ОСОБА_6 був цілком паралізованим, не міг рухатись, а також володіти руками.

Після смерті сина позивач звернулась до нотаріальної контори з приводу оформлення спадщини, де дізналась про існування заповіту від імені сина на користь ОСОБА_4

Із змісту заповіту позивачці стало відомо, що він посвідчений секретарем Уторопської сільської ради за місцем проживання заповідача ОСОБА_6 Також, як зазначено в заповіті, він підписаний свідками на прохання заповідача, оскільки останній через хворобу не міг самостійно підписати документ.

Проте, зі слів свідків, позивачці стало відомо, що насправді заповіт був підписаний у приміщенні Уторопської сільської ради, а не за місцем проживання заповідача.

Позивач зазначила, що за життя ОСОБА_6 не мав наміру складати заповіт і тим більше позбавляти спадщини свою дочку. У день складання спірного заповіту позивач із старшим сином відвідувала заповідача, однак не бачили там секретаря сільської ради, а син не висловлював бажання оформити заповіт. Посилаючись на вказане, ОСОБА_2 просила скасувати заповіт від 22.03.2005 року, посвідчений секретарем Уторопської сільської ради від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4

Рішенням Косівського районного суду від 02 листопада 2005 року позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітнього ОСОБА_4, Уторопської сільської ради, про скасування заповіту задоволено.

Скасовано заповіт, посвідчений секретарем Уторопської сільської ради Косівського району 22 березня 2005 року від імені ОСОБА_6 в користь ОСОБА_4. Стягнуто з ОСОБА_7 в користь ОСОБА_2 150 грн. витрат за надання юридичної допомоги та 4 грн.25 коп. сплаченого державного мита.

Представник ОСОБА_4 ОСОБА_5 на рішення суду подав апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом першої інстанції вимог матеріального права.

Зазначив, що спірний заповіт було складено секретарем Уторопської сільської ради зі слів заповідача у нього вдома та підписаний довіреними особами, оскільки заповідач втратив рухомість верхніх і нижніх кінцівок.

Отже, при складанні заповіту секретарем сільської ради були дотримані вимоги статті 37 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, чинній на момент підписання заповіту), пункту 33 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських Рад народних депутатів України, статтей 207 та 1247 ЦК України.

Представник апелянта просив скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовити.

В ході розгляду апеляційною інстанцією встановлено, що позивач ОСОБА_8 померла 14.02.2013року. Ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 16.06.2016 року до участі у справі залучено правонаступника після смерті позивача ОСОБА_2 - ОСОБА_9.

У судове засідання правонаступник позивача та представник сільської ради не зявилися.

Представник апелянта та апелянт вимоги скарги підтримали, просили її задоволити.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення сторони, дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що апелянт ОСОБА_4 є сином покійного ОСОБА_6, який помер 26.03.2005 року (а.с.4,28).

Предметом спору є заповіт, посвідчений секретарем Уторопської сільської ради ОСОБА_10 22.03.2005 року від імені ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4, згідно якого спадкодавець заповів все своє майно ОСОБА_4 (а.с.3).

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що заповіт від 22.03.2005 року складено із порушенням процедури, визначеної Цивільним кодексом.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з наступних мотивів.

За змістом ст.ст.1233,1234 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Статтею 1247 ЦК України (в редакції від 03.03.2005) визначено загальні вимоги до форми заповіту. Зокрема заповіт складається у письмовій формі, із зазначенням місця та часу його складення.

Заповіт має бути особисто підписаний заповідачем.

Якщо особа не може особисто підписати заповіт, він підписується відповідно до частини четвертої статті 207 цього Кодексу. Заповіт має бути посвідчений нотаріусом або іншими посадовими, службовими особами, визначеними у статтях 1251 - 1252 цього Кодексу.

Згідно з частиною 4 статті 207 ЦК України, якщо фізична особа у зв'язку з хворобою або фізичною вадою не може підписатися власноручно, за її дорученням текст правочину у її присутності підписує інша особа.

Підпис іншої особи на тексті правочину, що посвідчується нотаріально, засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на вчинення такої нотаріальної дії, із зазначенням причин, з яких текст правочину не може бути підписаний особою, яка його вчиняє.

Відповідно до ст.1251 ЦК України, якщо у населеному пункті немає нотаріуса, заповіт, крім секретного, може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою, службовою особою відповідного органу місцевого самоврядування.

У п.13 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій посадовими особами виконавчих комітетів сільських, селищних, міських рад народних депутатів України", затвердженої Наказом Мінюсту від 28.08.1994, №22/5 (яка була чинна на момент складання заповіту) зазначено: якщо громадянин внаслідок фізичної вади, хвороби або з інших поважних причин не може власноручно підписати заповіт, доручення, заяву чи інший документ, за його дорученням і в його присутності та в присутності посадової особи виконавчого комітету, яка вчиняє нотаріальні дії, заповіт, доручення, заяву чи інший документ може підписати інший громадянин. Про причини, з яких громадянин, заінтересований у вчиненні нотаріальної дії, не міг підписати документ, зазначається у посвідчувальному написі. Заповіт чи доручення не може підписувати особа, на користь якої їх посвідчено.

Отже, законодавцем визначено ряд обовязкових умов, дотримання яких є необхідним для належного оформлення заповіту від імені особи, яка самостійно не може підписати заповіт, зокрема - складання заповіту, його підписання іншими особами та посвідчення уповноваженою особою у присутності заповідача.

За змістом заповіту, у звязку із втратою рухомості верхніх і нижніх кінцівок громадянином ОСОБА_6, на його особисте прохання у його присутності та у присутності секретаря Уторопської сільської ради ОСОБА_10 заповіт підписано громадянами ОСОБА_11 та ОСОБА_12. Заповіт посвідчено на дому, у звязку з нерухомістю.

Однак, як встановлено судом першої інстанції у судовому засіданні із показань свідка ОСОБА_10 (секретаря Уторопської сільської ради, яка посвідчила спірний правочин) заповіт був складений поза межами помешкання заповідача ОСОБА_6, оскільки у свідків (ОСОБА_12 та ОСОБА_11В.) не було паспортів.

Відповідно до ст.1257 ЦК України, заповіт, складений особою, яка не мала на це права, а також заповіт, складений з порушенням вимог щодо його форми та посвідчення, є нікчемним. За позовом заінтересованої особи суд визнає заповіт недійсним, якщо буде встановлено, що волевиявлення заповідача не було вільним і не відповідало його волі. Недійсність окремого розпорядження, що міститься у заповіті, не має наслідком недійсності іншої його частини. У разі недійсності заповіту спадкоємець, який за цим заповітом був позбавлений права на спадкування, одержує право на спадкування за законом на загальних підставах.

Як розяснив ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ у пункті 6 листа від 16.05.2013, № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", підставою нікчемності заповіту є порушення вимог щодо його форми та посвідчення.

Загальні вимоги до форми заповіту встановлені ст. 1247 ЦК, а саме: письмова форма; нотаріальне посвідчення або посвідчення особами, уповноваженими на це законом (статті 1251, 1252 ЦК); зазначення у заповіті місця та часу його складання; підписання заповіту заповідачем.

Відповідно до ч. 4 ст. 207 ЦК, якщо заповідач не може підписати заповіт внаслідок хвороби або фізичної вади, за його дорученням і в його присутності дозволяється підписання заповіту іншою особою. Підпис цієї особи засвідчується нотаріусом або посадовою особою, яка має право на здійснення нотаріальних дій. Поряд із посвідченням підпису, нотаріус зобов'язаний також в тексті заповіту зазначити причини, які зумовили необхідність підписання заповіту третьою особою (ч. 4 ст. 207 ЦК). Недотримання цих вимог є підставою для визнання заповіту недійсним.

Обставини щодо оформлення спірного заповіту було безспірно встановлено в судовому засіданні судом першої інстанції. Як вбачається зі змісту протоколу судового засідання, представник сільської ради позов визнав. Не заперечувала щодо його задоволення і ОСОБА_3 пояснюючи, що заповіт складався в них вдома секретарем сільської ради .

Апелянтом не наведено інших обставин чи доказів, які спростовують висновки суду, тому скаргу слід відхилити, а рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_4 ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Косівського районного суду від 02 листопада 2005 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з часу набрання законної сили.

Головуюча: Василишин Л.В.

Судді: Пнівчук О.В.

ОСОБА_13