№ 336/7865/16-ц
пр. № 2/336/3680/2016
УХВАЛА

Іменем України

28 грудня 2016 року м. Запоріжжя

Суддя Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Дацюк О.І., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: П'ята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, про визначення частки особи у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся з позовом ОСОБА_2, вказавши, що є спадкоємцем ОСОБА_3, який помер 06.04.2016 року. ОСОБА_3 за життя, перебуваючи у шлюбі з ОСОБА_2, придбав квартиру АДРЕСА_1, однак, право власності на квартиру було оформлено лише на відповідача. По суті заявлених вимог позивач просить визначити, що частка померлого ОСОБА_3 у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 становила ? частку; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частку вказаної квартири порядку спадкування за законом.

Відповідно до ст. 119 ч. 5 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Стаття 6 ч. 3 Закону України «Про судовий збір» вказує, що за подання позовної заяви, що має одночасно майновий і немайновий характер, судовий збір сплачується за ставками, встановленими для позовних заяв майнового та немайнового характеру.

Таким чином, оскільки позивачем заявлено одночасно вимогу немайнового та майнового характеру, тож судовий збір повинен бути сплачений як за вимогу майнового, так і за вимогу немайнового характеру.

Позивачем до позовної заяви додано дві квитанції про сплату судового збору: в сумі 551,20 гривень та в сумі 2125 гривень.

Як вказує ст. 9 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року судовий збір сплачується за місцем розгляду справи та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України.

Суд перед відкриттям (порушенням) провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України.

При перевірці надходження суми судового збору встановлено, що сума судового збору у 551,20 гривень за квитанцією, доданою позивачем, зарахована до Державного бюджету україни в установленому порядку.

Натомість сума судового збору у 2125 гривень не надходила та не зараховувалась до спеціального фонду Державного бюджету України.

Враховуючи, що судовий збір в сумі 2125 гривень сплачувався ще у червні 2016 року, позивачем надана квитанція могла вже бути використана при зверненні до суду з іншим позовом.

Вдруге використати платіжний документ, який вже подавався до суду з іншим позовом, не виявляється можливим, оскільки судовий збір сплачується за подання конкретної позовної заяви, а питання про повернення судового збору вирішується окремо ухвалою суду за заявою позивача.

Крім того, згідно до ст. 80 ЦПК України ціна позову визначається у позовах про визнання права власності на майно дійсною вартістю майна.

Позивачем при зверненні з позовом ціна позову зазначена у 212500 гривень, натомість, належних документів на підтвердження того, що така сума відповідає ринковій вартості майна, позивачем не надано.

Копія звіту про оцінку майна судом не може бути прийнята в якості документу, який підтверджує дійсну вартість майна, адже до цього висновку не додано жодного документу на підтвердження того, що оцінку здійснено у відповідності до вимог чинного законодавства та особою, яка має право здійснювати оціночну діяльність відповідно до вимог чинного законодавства.

Враховуючи, що предметом спору нерухоме майно, суд вважає, що дійсна вартість майна, про право власності на яке заявлено вимогу, не відповідає вартості майна, яка зазначена позивачем.

Статтею 4 Закону України «Про судовий збір» № 3674 від 08.07.2011 року ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, встановлена на рівні 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Таким чином, оскільки ціна позову очевидно не відповідає дійсній вартості майна, тож, виходячи з вимог ст. 6 ч. 2 Закону України «Про судовий збір», суд попередньо визначає розмір судового збору у розмірі п'яти мінімальних заробітних плат станом на 01.01.2016 року, що підлягає сплаті позивачем.

Згідно зі ст. 121 ЦПК України позовна заява, подана без додержання вимог ст. ст. 119, 120 ЦПК України, залишається без руху.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України.

Для усунення недоліків позивачеві необхідно сплатити судовий збір за позовну вимогу майнового характеру в розмірі, попередньо визначеному судом 6890 гривень, надати платіжний документ на підтвердження сплати судового збору.

Актуальні платіжні реквізити для сплати судового збору розміщені на дошці оголошень в приміщення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя та на офіційному веб-сайті «Судова влада України».

На підставі викладеного, керуючись ст. 121 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа без самостійних вимог на предмет спору: П'ята державна нотаріальна контора м. Запоріжжя, про визначення частки особи у спільній сумісній власності, визнання права власності в порядку спадкування за законом залишити без руху.

Надати позивачеві для усунення вищезазначених недоліків триденний строк з моменту отримання ухвали суду, інакше заяву вважати неподаною і повернути позивачеві.

Надіслати копію ухвали позивачеві.

Ухвала набирає законної сили з моменту постановлення та оскарженню не підлягає.

Суддя О.І. Дацюк