Справа № 464/5588/16-ц
пр.№ 2/464/1587/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.12.2016 року Сихівський районний суд м.Львова

в складі: головуючого-судді Чорна С.З.

при секретарі Довгун Л.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Сихівської районної адміністрації Львівської міської ради про надання дозволу на виїзд за кордон неповнолітньої дитини без згоди матері, -

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду із позовом, в якому, з урахуванням поданих уточнень, просить надати йому, ОСОБА_1, дозвіл на виїзд ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, за кордон без дозволу (згоди) матері дитини ОСОБА_2 на термін з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року на час літніх канікул до Республіки Італія; дозволити йому, ОСОБА_1, без згоди матері ОСОБА_2, оформляти документи для виїзду або супроводу неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, на термін з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року на час літніх канікул до Республіки Італія. В обгрунтування позовних вимог покликається на те, що перебував з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.10.2013р. було розірвано. За час перебування у даному шлюбі у них 01.11.2001р. народилась донька - ОСОБА_3, та ІНФОРМАЦІЯ_5 народився син ОСОБА_4. За рішенням суду місце проживання доньки після розірвання шлюбу визначено за ним, а також на даний час ведеться судова справа про визначення місця проживання його сина ОСОБА_4 Діти постійно проживають з ним та перебувають на його вихованні і утриманні. З відповідача, як матері дитини, стягуються лише аліменти за рішенням суду, які вона не сплачує. Відповідач також відмовляється надати дозвіл на виїзд за кордон до бабусі ОСОБА_5, яка проживає на території Італії, має офіційний дозвіл на проживання, працює, а тому має можливість забезпечити перебування його доньки у них в гостях для відпочинку та оздоровлення на час літніх канікул. З огляду на те, що донька часто хворіє застудними захворювання, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі для відпочинку і оздоровлення. Для організації таких поїздок та оформлення проїзних документів необхідний дозвіл відповідача. Відповідач добровільно не бажає та не надає дозвіл виїзд дитини за кордон, відмовляється контактувати із ним з приводу вирішення даного питання, а тому змушений звернутися до суду. Стверджує, що наміру залишатися на постійне місце проживання за кордоном, чи залишити там дитину не має, звертається до суду лише з метою захисту прав та інтересів дитини, що відповідає її бажанням відпочити, відвідувати та побачити інші країни світу, розвиватись та вдосконалюватись.

В судовому засіданні позивач позов з уточненнями від 18.11.2016 року підтримав, дав пояснення аналогічні змісту позовної заяви, просить таку задоволити. Додатково пояснив, що відповідач у квітні 2016 року надала нотаріально завірену заяву-згоду на виготовлення паспорта для виїзду за кордон доньки, в подальшому обіцяла надати дозвіл на виїзд дитини за кордон, однак з невідомих йому причин відмовилась. Зазначив, що відповідач на даний час перебуває за кордоном -Ізраїль. Не бажає надавати згоду на виїзд дитини. Враховуючи думку дитини ОСОБА_3, її бажання, мету оздоровдення, просить надати йому дозвіл на її виїзд за кордон, а саме до Республіки Італія.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, хоча згідно ст.76 ЦПК України належним чином повідомлялась про час та місце розгляду справи, а тому, згідно ст.ст. 169, 224 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів.

Представник третьої особи органу опіки та піклування Сихівської РА ЛМР в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримав. Пояснив, що сім»я сторін йому відома, позивач звертався до відділу органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання дитини ОСОБА_3. Вважає, що задоволення позову буде відповідати інтересам дитини. З документів вбачається, що у Республіці Італія проживає баба дитини, наявні офіційні документи на її проживання та працевлаштування, а відтак поїздка ОСОБА_3 у період літніх канікул за кордон, де зможе оздоровитись на морі, відповідає її інтересам.

Заслухавши пояснення позивача та представника третьої особи, з'ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов слід задоволити з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.7 ст.7 СК України).

Частинами 1, 2 ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 20 листопада 1989р., яка набрала чинності для України 27 вересня 1991р., передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом.

Згідно з Принципом 2 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959р., дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності.

За приписами ст.ст.141, 150, 155 СК України, відповідно до яких, мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини, не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини, батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини, здійснення батьками своїх прав має ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності.

Згідно з ч.2 ст.154 СК України батьки мають право звертатися до суду за захистом прав та інтересів дитини.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Громадянин України не може бути позбавлений права в будь-який час повернутися в Україну.

Конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України (ч.1 ст.64 Конституції України).

У відповідності з ч.3 ст.313 ЦК України фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має право пересуватися по території України лише за згодою батьків (усиновлювачів), опікунів та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Відповідно до ч.2 ст. 4 Закону України від 21 січня 1994р. «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» оформлення проїзного документа дитини провадиться на підставі нотаріально засвідченого клопотання батьків або законних представників батьків чи дітей у разі потреби самостійного виїзду неповнолітнього за кордон. У клопотанні зазначаються відомості про дитину, а також про відсутність обставин, що обмежують відповідно до цього Закону право на виїзд за кордон (лише для дітей віком від 14 до 18 років). За відсутності згоди одного з батьків виїзд неповнолітнього громадянина України за кордон може бути дозволено на підставі рішення суду.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_2 перебували у шлюбі, який за рішенням Сихівського районного суду м.Львова від 22.10.2013р. розірваний. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, (свідоцтво про народження серії НОМЕР_2 виданого 13.12.2001р.), яка проживає разом з батьком та повністю перебуває на його утриманні. Як вбачається з матеріалів справи, згідно виконавчого листа №464/9141/15-ц виданого 19.04.2016 року Сихівським районним судом м.Львова відповідач зобов»язана сплачувати аліменти на користь своїх неповнолітніх дітей, однак рішення суду не виконує, станом на 01.11.2016 року заборгованість становить 16 587 грн..

Позивач у заявленому ним позові стверджує, що спільна дитина сторін - донька ОСОБА_3 часто хворіє застудними захворювання, для лікування та профілактики яких, за рекомендаціями лікарів, необхідне періодичне перебування дитини на морі для відпочинку і оздоровлення. Однак, сторони не можуть досягнути згоди щодо питання отримання/надання дозволу на виїзд дитини закордон та оформлення відповідної документації (паспорту, візи, тощо) з даного приводу.

Як вбачається з матеріалів справи, відповідач ОСОБА_2 нотаріально завіреною заявою від 22 квітня 2016 року дала згоду на виготовлення паспорта громадянина України для виїзду за кордон на ім»я її малолітньої дочки ОСОБА_3 для здійснення нею тимчасових поїздок за кордон.

Сімейне законодавство виходить із принципу повної рівноправності обох батьків батька і матері у всіх правах і обов'язках відносно своїх дітей. Передоручення таких прав та обов'язків законом не передбачене.

Як вбачається з матеріалів справи, а саме контекстуальна довідка про склад сім»ї та прописку від 27.10.2016 року, засвідчує, що станом на сьогоднішню дату зареєстрована сім»я за адресою АДРЕСА_1: ОСОБА_10- власник, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_5, ОСОБА_8, ОСОБА_9. (а.с.36)

Згідно із письмової заяви від 29.10.2016 року, вбачається , що ОСОБА_5, яка являється матір»ю позивача, ОСОБА_10, яка є рідною сестрою позивача, та ОСОБА_6 проживають на території Італії у місті Ріміні. У них є дозвіл на проживання та офіційно працевлаштовані на постійній основі, мають можливість забезпечити в повному обсязі перебування дитини ОСОБА_3 на території Італії та забезпечити її усім необхідним, з метою відпочинку, оздоровлення та збагачення її світогляду.

Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 із змінами і доповненнями, передбачають, що перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюються лише за згодою обох батьків (усиновлювачів) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку. Виїзд за межі України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, згода другого з батьків не вимагається у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.

За вищевстановлених обставин, а також з урахуванням вказаних норм міжнародного права та національного законодавства, беручи за основу інтереси неповнолітньої дочки сторін, закордонна поїздка якої лише сприятиме її розумовому та духовному розвитку, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявленого позову, вважає можливим надати дозвіл на виїзд за кордон та дозвіл на оформлення необхідних документів для такого виїзду неповнолітньої дитини - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, без дозволу (згоди) матері , на термін з 01.06.2017 року по 31.08.2017 року , час літніх канікул до Республіки Італія.

На підставі ст.ст.33, 51, 64 Конституції України, ст.313 ЦК України, ст.7, 141, 150, 154, 155 СК України, Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», Правила перетинання державного кордону громадянами України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27.01.1995р., Правил оформлення і видачі паспортів громадянам України для виїзду за кордон і проїзних документів дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 231 від 31.03.1995р. та керуючись ст.ст.1, 10,11, 57-60, 61, 88, 208, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, с у д , -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 - задовольнити.

Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3.(реєстрація проживання АДРЕСА_2) на термін з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року виїзд за кордон до Республіки Італія з неповнолітньою ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстрація проживання АДРЕСА_3) без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4(податковий номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, реєстрація проживання АДРЕСА_3).

Дозволити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 (реєстрація проживання АДРЕСА_2) оформлювати документи для тимчасового виїзду на термін з 01 червня 2017 року по 31 серпня 2017 року за кордон до Республіки Італія неповнолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 (реєстрація проживання АДРЕСА_3) без згоди матері ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4 (податковий номер НОМЕР_1, паспорт серії НОМЕР_3, реєстрація проживання АДРЕСА_3).

Стягнути з ОСОБА_2, податковий номер НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,21 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення може бути подана позивачем до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м.Львова протягом 10 днів з часу отримання його копії.

Головуючий Чорна С. З.