ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Демяносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6, третя особа - Сумська міська рада, про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2015 року, додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року та рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2013 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») звернувся до суду із позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14 травня 2008 року між Закритим акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» (далі - ЗАТ КБ «ПриватБанк»), правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № SUC4GA, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 31 230 доларів США зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 14 травня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки від 14 травня 2008 року № SUC4GA, згідно з яким іпотекодавець передала в іпотеку квартиру, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 48,8 кв. м, житловою площею 28,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Оскільки відповідач взяті на себе зобов'язання належним чином не виконував, щомісячні платежі у встановлений договором строк не вносив, позивач просив в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором в розмірі 73 755 доларів 05 центів США, що за курсом станом на 09 липня 2013 року складає 589 303 грн 89 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що належить на праві приватної власності ОСОБА_6 шляхом її продажу, з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах, організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки. Крім того, просив виселити відповідача та інших осіб, які зареєстровані або проживають у квартирі, зі зняттям з реєстраційного обліку, а також стягнути з відповідача судові витрати.

Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2015 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № SUC4GA від 14 травня 2008 року в розмірі 73 755 доларів 05 центів США, що за курсом від 09 липня 2013 року складає 589 303 гривні 89 коп., звернуто стягнення на предмет іпотеки - двокімнатну квартиру загальною площею 48,8 кв. м, житловою площею 28,5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1, шляхом її продажу, з укладанням від імені ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, щодо оформлення та отримання дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних підприємствах, установах, організаціях, з можливістю здійснення ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх передбачених чинним законодавством дій, необхідних для продажу предмета іпотеки.

В задоволенні іншої частини позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено за необґрунтованістю.

Вирішено, що рішення в частині звернення стягнення на предмет іпотеки не підлягає виконанню на час дії Закону України від 03 червня 2014 року № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України».

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати в сумі 3 441 гривня 00 коп.

Додатковим рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року заяву представника Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» задоволено.

Доповнено рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2015 року та зазначено всі складові розміру заборгованості в загальній сумі 73 755,05 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 589 302,89 грн, з яких: 28 726,26 дол. США - заборгованість за кредитом; 17 503,54 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 158,73 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19 824,58 дол. США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором; 31,29 дол. США - штраф (фіксована частина) за договором; 3 510,66 дол. США - штраф (процентна складова).

Визначена сторонами вартість предмета іпотеки в сумі 227 250 грн 00 коп. має бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшої реалізації, з передачею вищезазначеного предмета іпотеки ПАТ КБ «ПриватБанк» в управління на період його реалізації в порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку».

Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2016 року рішення Зарічного районного суду м. Суми від 29 липня 2015 року та додаткове рішення Зарічного районного суду м. Суми від 12 жовтня 2015 року в даній справі скасовано в частині задоволених позовних вимог і розподілу судових витрат і ухвалено в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №SUC4GA від 14 травня 2008 року перед Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» в загальному розмірі 70 213,10 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу Національного банку України на дату розрахунку складає 561 002,67 грн, з яких: 28 726,26 дол. США - заборгованість за кредитом; 17 503,54 дол. США - заборгованість за процентами за користування кредитом; 4 158,73 дол. США - заборгованість по комісії за користування кредитом; 19 824,58 дол. США - пеня за несвоєчасність виконання зобов'язань за договором, звернуто стягнення на предмет іпотеки двокімнатну квартиру загальною площею 48,80 кв. м, житловою площею 28,50 кв. м, яка розташована за адресою: АДРЕСА_1, яка належить відповідачу - ОСОБА_6 на праві власності на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого виконавчим комітетом Сумської міської ради 02 січня 2007 року, зареєстрованого в КП «Сумське міське БТІ» 11 січня 2007 року за р. № 34, зареєстровано в реєстрі прав власності на нерухоме майно, витяг про реєстрацію прав власності на нерухоме майно 13191147, виданий КП «Сумське міське БТІ» 11 січня 2007 року за р. № 17380448, шляхом продажу вказаного предмету іпотеки (на підставі договору іпотеки від 14.05.2008 року) Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» з укладанням від імені відповідача - ОСОБА_6 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з отриманням витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, з реєстрацією правочину купівлі-продажу предмету іпотеки у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з проведенням дій щодо коригування технічної документації відповідно до поточного стану нерухомості, її перепланування та перебудови, з проведенням дій щодо оформлення та з отриманням дублікатів правовстановлюючих документів на нерухомість у відповідних установах, підприємствах або організаціях незалежно від форм власності та підпорядкування, з проведенням перереєстрації отриманих правовстановлюючих документів на нерухомість та їх оригіналів в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, з можливістю здійснення Публічним акціонерним товариством комерційним банком «ПриватБанк» всіх передбачених нормативно-правовими актами держави дій, необхідних для продажу предмету іпотеки, з визначенням вартості предмета іпотеки в сумі 476 556 грн і яка має бути початковою ціною предмета іпотеки для його подальшого реалізації, з передачею вищезазначеного предмета іпотеки Публічному акціонерному товариству комерційному банку «ПриватБанк» в управління на період до його реалізації у порядку встановленому Законом України «Про іпотеку».

В задоволенні в іншій частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» відмовлено за необґрунтованістю.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» 3 275,48 грн на відшкодування судового збору.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави 3 606,75 грн судового збору за апеляційний розгляд.

Стягнуто з Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» на користь держави 178,25 грн судового збору за апеляційний розгляд.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6 - ОСОБА_7 просить скасувати судові рішення та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи, викладені у касаційній скарзі, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково, на таких підставах.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим.

Задовольняючи частково позовні вимоги суд першої інстанції виходив з положень ст. ст. 526, 536, 543, 530, 589, 590, 625-626,1050, 1054 ЦК України, ст. ст. 33, 39 Закону України «Про іпотеку» та дійшов висновку про стягнення кредитної заборгованості за рахунок предмета іпотеки нерухомого майна, що належить на праві власності ОСОБА_6 та яка була надана останньою на забезпечення виконання умов кредитного договору.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог та ухвалюючи нове рішення про задоволення позову частково, апеляційний суд виходив з того, що місцевий суд, зазначаючи початкову ціну для продажу предмета іпотеки, не врахував, як положень ч. 6 ст. 38 Закону України «Про іпотеку», так і тих обставин, що зазначена ним ціна в розмірі 227 250 грн була погоджена сторонами 14 травня 2008 року, проте на час ухвалення рішення дана ціна є значно заниженою і не відповідає звичайним цінам на такі квартири.

У матеріалах справи є оцінка квартири зроблена суб'єктом оціночної діяльності на час ухвалення рішення, відповідно до якої вартість квартири складає 476 556 грн 64 коп., а тому саме даний розмір має бути початковою ціною для реалізації предмета іпотеки.

Відповідно до п. 5.1 та п. 5.3 кредитного договору у випадку несвоєчасного погашення заборгованості за кредитом, позичальник сплачує банку пеню у розмірі, який зазначений у п. 8.4 договору; при порушенні позичальником строків платежів за будь-яким грошовим зобов'язанням передбачених кредитним договором більше ніж на 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф у розмірі 250 грн +5 % від суми позову. Враховуючи дані умови кредитного договору, колегія суддів апеляційного суду вважала, що банк нарахував відповідачу подвійну відповідальність за одне й те саме порушення, а саме - порушення строків платежів за кредитним договором. Тому сума штрафів в розмірі 31,29 дол. США та 3 510,66 дол. США підлягає виключенню з розрахунку заборгованості.

Також, апеляційний суд дійшов висновку, що Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не призупиняє дію будь-яких нормативних актів у сфері регулювання кредитних правовідносин, зокрема тих, що визначають правові підстави для звернення в судовому порядку стягнення на відповідні предмети забезпечення, його чинність на час вирішення спору сама по собі не може бути підставою для відмови в захисті порушеного права, зокрема для відмови у задоволенні позову.

Проте з таким висновком апеляційного суду повністю погодитись не можна.

Як установлено судами попередніх інстанцій, 14 травня 2008 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_6 був укладений кредитний договір № SUC4GA, згідно з яким відповідач отримала кредит у розмірі 31 230 доларів США зі сплатою 15 % річних, з кінцевим терміном повернення 14 травня 2023 року.

На забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором з ОСОБА_6 було укладено договір іпотеки № SUC4GA, за яким іпотекодавець передала в іпотеку квартиру, що складається з двох жилих кімнат, загальною площею 48,8 кв. м, житловою площею 28.5 кв. м, за адресою: АДРЕСА_1.

Як вбачається з роздруківки платежів за рахунком (розрахунку заборгованості), відкритому ОСОБА_6 для погашення заборгованості за кредитним договором, відповідач станом 09 липня 2013 року має заборгованість в сумі 73 755,05 доларів США, з яких: 28 726,26 доларів США - заборгованість за кредитом, 17 503,54 доларів США - заборгованість за процентами за користування кредитом, 4 158,73 доларів США - заборгованість за комісією за користування кредитом, 19 824,58 доларів США - пеня за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором, 31,29 доларів США - штраф (фіксована частина), 3 510,66 доларів США - штраф (процентна складова).

Відповідно до службового розпорядження Національного банку України від 09 липня 2013 року курс долара США складає 7,99, тобто сума загальної заборгованості за кредитним договором в гривневому еквіваленті складає 589 302,89 грн.

Позивач направляв відповідачеві, як іпотекодавцю, повідомлення від 28 травня 2013 року про необхідність повернення суми кредиту в повному обсязі, а також процентів, комісії та штрафних санкцій, в тридцятиденний строк з дня отримання вимоги, або у разі невиконання цієї вимоги - звільнення разом з усіма членами сім'ї та іншими мешканцями приміщення квартири АДРЕСА_1.

Квартира № 114 на вул. Інтернаціоналістів, 6, у м. Суми належить ОСОБА_6 на праві приватної власності на підставі свідоцтва про право власності від 02 січня 2007 року, та є її єдиним житлом, де вона постійно мешкає, оскільки іншого нерухомого майна вона у власності не має.

За наданою суду інформацією Управління обліку, розподілу та приватизації житла Сумської міської ради від 08 червня 2015 року, надати ОСОБА_6 житлове приміщення для тимчасового проживання немає можливості.

Відповідно до ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як на підставі доказів сторін.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Так, частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов'язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника/майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Поняття мораторій у цивільному законодавстві визначається як відстрочення виконання зобов'язання (пункт 2 частини першої статті 263 ЦК України), що повною мірою відповідає лексичному значенню відповідного слова, яке розкривається в тлумачному словнику української мови.

Отже, мораторій є відстроченням виконання зобов'язання, а не звільненням від його виконання. Відтак установлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» мораторій не передбачає втрату кредитором права на звернення стягнення на предмет іпотеки (застави) у випадку невиконання боржником зобов'язань за договором, а лише тимчасово забороняє примусово стягувати його (відчужувати без згоди власника).

Рішення судів про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалені до і після прийняття Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» залишаються в силі, а їх виконання зупиняється до вдосконалення механізму, передбаченого статтею 3 цього Закону.

Крім того, згідно з пунктом 4 Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» протягом дії цього Закону інші закони України з питань майнового забезпечення кредитів діють з урахуванням його норм.

Оскільки вказаний Закон не зупиняє дії решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов'язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є лише правовою підставою, що унеможливлює вжиття органами і посадовими особами, які здійснюють примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки та провадять конкретні виконавчі дії, заходів, спрямованих на примусове виконання таких рішень стосовно окремої категорії боржників чи іпотекодавців, які підпадають під дію положень цього Закону на період його чинності.

Рішення ж суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» не підлягає виконанню.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1102цс15.

Апеляційний суд вищевикладеного не врахував, неправильне застосував Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Оскільки неправильне застосування норм матеріального права, що має значення для правильного вирішення спору, і ці порушення були допущені апеляційним судом, то рішення цього суду підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись статтями 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6 - ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Рішення Апеляційного суду Сумської області від 25 січня 2016 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Демяносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак