Справа № 466/3345/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«26» грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі : головуючого - судді Глинської Д.Б.

при секретарі Гарасим'яку Р.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові

цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування,

в с т а н о в и в :

у квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд із позовом до ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах», в якому просив постановити рішення, яким:

- визнати подію, що мала місце 06 листопада 2014 року (його звільнення з органів ДАІ ГУМВС України) страховим випадком відповідно до договору добровільного страхування передбачених фінансових витрат № DNHEJL - 14BD111 від 13 грудня 2014 року та Закону України «Про страхування»;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 10 000 грн.;

- стягнути з ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» понесені ним судові витрати.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зіслався на те, що 13 грудня 2014 року, ним ОСОБА_1, було укладено договір добровільного страхування непередбачених фінансових витрат №DNHEJL-14BD1I1 з приватним акціонерним товариством «Страхова Компанія «ІНГОССТРАХ».

Згідно умов вищевказаного договору, а саме п. 4.1 предметом договору страхування є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов'язані із страхуванням на випадок непередбачених фінансових витрат внаслідок втрати страхувальником роботи.

Відповідно до п. 4.2 вказаного вище договору, страховик зобов'язується у разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в порядку і на умовах, передбачених цим Договором, а страхувальник зобов'язується своєчасно сплачувати страховику страхові платежі та виконувати інші умови цього Договору.

У відповідності до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

06 листопада 2016 року, його - старшого сержанта міліції, інспектора дорожньо-патрульної служби взводу №1 батальйону дорожньо-патрульної служби ДАІ ГУМВС - ОСОБА_1 було звільнено з роботи на підставі наказу №812 о/с, через скорочення штатів.

Відповідно до умов договору страхування №DNHEJL-14BD1I1 від 13.12.2014 року, а саме п. 3.2 для отримання страхової виплати Страхувальник повинен протягом 15 (п'ятнадцяти) календарних днів з дати настання страхового випадку звернутися до Страховика з письмовою заявою про виплату страхового відшкодування та надати документи, які підтверджують факт його настання.

14 листопада 2015 року ним, ОСОБА_1, до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» була подана заява по настання страхового випадку та відповідні підтверджуючі документи, як це передбачено умовами договору страхування.

Проте в грудні 2015 року ПАТ «Страхова Компанія «ІНГОССТРАХ» надіслала на його адресу повідомлення про відмову в виплаті належного йому страхового відшкодування, з тих підстав, що Страхувальник на дату укладення даного договору страхування знав або повинен був знати про розірвання трудового договору (Підп. 6, п. 4.1 Умов Страхування). Також в даній відповіді підтверджується і факт подачі ним, ОСОБА_1, заяви про виплату страхового відшкодування та доданих до неї документів.

У відповідності до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхова сума - грошова сума, в межах якої страховик відповідно до умов страхування зобов'язаний провести виплату при настанні страхового випадку.

Відмова ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» виплачувати належну йому суму страхового відшкодування в розмірі 10 000 грн. є цілком безпідставною та абсурдною, оскільки договір добровільного страхування непередбачених фінансових витрат №DNHEJL-14BD1I1 був укладений 13.12.2014 року, а звільнено його, ОСОБА_1, було 06.11.2015 року, тобто фактично через один рік після укладення договору страхування.

Важливою обставиною є і те, що йому при укладенні договору добровільного страхування непередбачених фінансових витрат №DNHEJL-14BD1I1 від 13.12.2014 року взагалі нічого не було відомо про його можливе майбутнє звільнення з роботи в органах ДАІ ГУМВС України.

За весь час існування договору добровільного страхування непередбачених фінансових витрат №DNHEJL-14BD1I1 від 13.12.2014 року, ним як Страхувальником виконувались усі умови даного договору, зокрема вносилися регулярні платежі підтвердженням чого є банківські виписки з його особистого банківського рахунку в ПАТ КБ «Приватбанк» .

Після отримання вказаної вище відмови від ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», він неодноразово звертався до страховика з заявами про незаконність таких дії та з цілком підставними вимогами про виплату належного йому страхового відшкодування в сумі 10 000 грн., проте станом на дату подання даної позовної заяви жодної інформації від відповідача у даній справі ним отримано так і не було, підтвердженням цього є належна поштова документація.

В судовому засіданні 26 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав, покликаючись на обставини, викладені в позовній заяві.

Представник ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» Гнатишак О.В. в судовому засіданні 26 грудня 2016 року проти позову заперечив з підстав, викладених у письмовому запереченні на позов.

Заслухавши пояснення позивача та представника відповідача, з'ясувавши дійсні обставини справи, права та обов'язки сторін, суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних мотивів.

13 грудня 2014 року між ПАТ «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» та ОСОБА_1 укладено договір добровільного страхування непередбачених фінансових витрат №DNHEJL-14BD1I1 (а.с. 6).

Відповідно до п.п. 5.1, 5.2 вищевказаного Договору страховим випадком за цим договором є понесення страхувальником непередбачених фінансових витрат внаслідок втрати ним постійного місця роботи. Під втратою постійного місця роботи розуміється розірвання трудового договору страхувальника за ініціативою роботодавця (власника або уповноваженого ним органу) лише у випадках: зміна в організації виробництва і праці, у тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілюванням підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Таким чином на підставі письмового договору між сторонами виникли відносини страхування, які врегульовані нормами глави 78 ЦК України та спеціальним нормативно-правовим актом - Законом України «Про страхування».

Відповідно до ст. 797 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до ч.2 ст. 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій

особі.

Згідно з ч.15 ст. 9 Закону України «Про страхування» страхове відшкодування - страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку.

У судовому засіданні встановлено, що позивача ОСОБА_1 - інспектора дорожньо - патрульної служби взводу №1 (з обслуговування стаціонарного посту) батальйону дорожньо - патрульної служби ДАІ ГУМВС було звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів, що підтверджується витягом з наказу №812о/с від 06.11.2015 року (а.с.14).

14 листопада 2015 року позивач ОСОБА_1 звернувся до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ» із заявою по настання страхового випадку та ним було подано відповідні підтверджуючі документи, як це передбачено умовами договору страхування.

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_1 отримав лист №01-12-2015/02-Z15AEPB700001J з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГОССТРАХ», в якому зазначено, що описана вище подія кваліфікується як скорочення штатного розкладу та чисельності співробітників підприємства. Дана подія не є страховим, оскільки не входить до переліку подій, зазначених у п. 5.1 Договору страхування та Правил добровільного страхування фінансових ризиків. Дана подія не визнається страховою, тому страхувальник на дату укладення даного договору страхування знав або повинен був знати про розірвання Трудового договору(підп.6 п.4.1 Умов страхування).

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпПУ трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов'язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов'язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін.

В судовому засіданні представник відповідача Гнатишак О.В. пояснив, що позивач, подаючи заяву про виплату страхового відшкодування, не представив укладеної трудової угоди із роботодавцнм, яку розірвано, а відтак не довів власного права на отримання страхової виплати.

З копії трудової книжки позивача ОСОБА_1 вбачається, що він був звільнений з органів внутрішніх справ на підставі наказу №812 о/с від 06.11.2015 року.

Відповідно до копії витягу з наказу №812 о/с від 06.11.2015 року позивач було звільнено з органів внутрішніх справ через скорочення штатів на підставі п.п. «з» п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

У відповідності до п.п «з» п. 63 Положення про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ особи рядового і молодшого начальницького складу звільняються зі служби в запас (з постановкою на військовий облік), зокрема, через скорочення штатів - при відсутності можливості подальшого використання на службі.

Проходження позивачем військової служби врегульовано спеціальним законодавством, зокрема, Законом України «Про міліцію» та Положенням про проходження служби рядовим і начальницьким складом органів внутрішніх справ.

Сторони Договору добровільного страхування непередбачених фінансових витрат №DNHEJL-14BD1I1 чітко зазначили страховий випадок - втрата постійного місця роботи. Під втратою постійного місця роботи розуміється розірвання трудового договору.

У зв'язку з вищенавденим, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст.3, 10, 11, 60, 88, 209, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 509 526,626,627,628,629,651,979,988,989,990,991ЦК України, ст. ст. 8,9 Закону України «Про страхування» , суд

в и р і ш и в :

у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ПАТ «Страхова компанія «Інгосстрах» про стягнення суми невиплаченого страхового відшкодування - відмовити за їх безпідставністю.

Рішення може бути повністю або частково оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з моменту його проголошення через Шевченківський районний суд м. Львова.

Суддя Д. Б. Глинська