Справа № 755/9234/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"01" липня 2016 р. Дніпровський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді Гончарука В.П.,

з секретарем Красновою І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту народження дитини.

Свої вимоги мотивувала тим, що вона перебуває у шлюбі з ОСОБА_2, шлюб зареєстровано 18 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області, про що зроблений відповідний запис № 57, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року перебуваючи на тимчасово окупованій територій у м. Луганськ у них народилась дитина - хлопчик, про що було видане медичне свідоцтво НОМЕР_2.

Заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з приводу реєстрації народження дитини, однак їй було повідомлено, так як державні органи на території України не визнають документів виданих органами на тимчасово-окупованій території, відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»

Заявник у судове засідання заявник не з'явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, направила на адресу суду заяву, в якій просить розглядати справу без її участі та вимоги заяви задовольнити.

Представник заінтересованої особи Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві у судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки суду не повідомив.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав.

Зі змісту ст. 3 ЦПК України вбачається, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорювальних прав.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 256 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

18 вересня 2010 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Станично-Луганського районного управління юстиції у Луганській області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1, про що зроблений відповідний запис № 57, та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1. (а.с. 9).

Як вбачається з матеріалів справи, в заявників у м. Луганськ народився хлопчик, документ, що підтверджує даний факт є медичне свідоцтво про народження форми № 103/о НОМЕР_2 від 17.05.2016 року.(а.с.10).

Заявник звернулася до Відділу державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві з приводу реєстрації народження дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак їй було повідомлено, так як державні органи на території України не визнають документів виданих органами на тимчасово-окупованій території.

Згідно з п. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визнається тимчасово окупованою територією.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 даної статті Закону передбачено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Таким чином, судом встановлено, що вищезазначені обставини позбавляють заявника можливості зареєструвати місце народження дитини та реалізувати інші права та обов'язки, пов'язані із народженням дитини.

Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України №52/2 від 18 жовтня 2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - медичне свідоцтво про народження), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024 (із змінами) (далі - медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я за формою, встановленою у додатку 3 до Порядку підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 09 січня 2013 року № 9; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу. Ці документи подаються для державної реєстрації народження дитини, яка досягла одного року і більше ; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров'я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 (далі - лікарське свідоцтво про перинатальну смерть), у разі мертвонародження.

При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження даною жінкою.

Таким чином, в заявника у м. Луганськ народився хлопчик, документ, що підтверджує даний факт є медичне свідоцтво про народження форми № 103/о НОМЕР_2 від 17.05.2016 року.(а.с.10).

Відповідно до ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України» новонароджена дитина заявника є громадянином України як особа, матір якої на момент її народження є громадянкою України.

Згідно вимог ч. 4, 7 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження дитини, а в разі їх відсутності рішення суду.

Відповідно до п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. № 5 «Про судову практику про справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що заявлені вимоги ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території - підлягають задоволеню повністю.

На підставі викладеного, ст.3 п.1, ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», ст.7 ч.1 Закону України «Про громадянство України», ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст. ст. 3, 11, 60, 61, 208, 212-215, 218, 234, 256 ЦПК України, суд.

В И Р І Ш И В :

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території - задовольнити.

Встановити факт народження - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, м. Луганськ, громадянина України, у матері - громадянки України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, та у батька - громадянина України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, для проведення державної реєстрації народження дитини у відповідних органах РАЦС України.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду міста Києва шляхом подання через Дніпровський районний суд міста Києва апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя