печерський районний суд міста києва
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 червня 2016 року Печерський районний суд м. Києва в складі : головуючого - судді Цокол Л.І. за участі секретаря Сторожук Є.Ю. розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Національного Банку України про виплату середнього заробітку за час затримки виконання рішення суду та відшкодування моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із вимогами до відповідача Національного банку України і просить стягнути з Національного банку України на її користь 13932,24 гривень середнього заробітку за час затримки виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 26.01.2016р. у справі № 757/33037/15-ц про поновлення ОСОБА_1 на роботі; стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1 8 000,00 гривень у якості відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що відповідач не виконав рішення суду про негайне поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, внаслідок чого позивач втратила частину заробітку та зазнала душевного хвилювання внаслідок порушення її прав.

Під час судового розгляду позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_3 підтримали вимоги, просили задовольнити посилаючись на обставини викладені у позовній заяві.

Представник відповідача Бондаренко Н.О. вимоги не визнала, посилаючи на те, що судове рішення яким було поновлено позивача на роботі було отримано лише 25 лютого 2016 року та відповідно цього ж дня видано наказ.

Суд вислухавши пояснення позивача ОСОБА_1, представника ОСОБА_3, представника відповідача Бондаренко Н.О., дослідивши письмові докази надані сторонами, прийшов до наступного висновку.

Встановлено, що ОСОБА_1, працювала головним експертом Музею грошей Національного банку України з 18.04.2005р. по 10.08.2015р.

10.08.2015р. позивача ОСОБА_1 було звільнено з Національного банку України у зв'язку із скороченням штату працівників (п. 1ч. 1 ст. 40 Кодексу законів про працю України, далі - КЗпП України).

Рішенням Печерського районного суду міста Києва від 26.01.2016 у справі № 757/33037/15-ц (далі - Рішення), позовні вимоги було задоволено, та поновлено ОСОБА_1 на займаній посаді. Рішення суду про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника підлягає негайному виконанню.

Згідно з ч. 7 ст. 235 КЗпП України, рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, прийняте органом, який розглядає трудовий спір, підлягає негайному виконанню.

Відповідно до ст. 76 Закону України "Про виконавче провадження", рішення про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника виконується негайно. Виконання рішення вважається закінченим з дня видачі відповідного наказу або розпорядження власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом, який прийняв незаконне рішення про звільнення працівника.

Проте, в порушення ч. 7 ст.235 КЗпП України, ст. ст. 22, 76, ч.3 ст. 30 Закону України "Про виконавче провадження", Національним банком було виконано Рішення та винесено наказ про поновлення мене на роботі лише 01.03.2016 р.

Відповідно до правової позиції Верховного суду України від 01.07.2015 у справі № 6-435цс15 (копія додається), аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що законодавець передбачає обов'язок роботодавця добровільно і негайно виконати рішення суду про поновлення працівника на роботі і цей обов'язок полягає у тому, що у роботодавця обов'язок видати наказ про поновлення працівника на роботі виникає відразу після оголошення рішення суду, незалежно від того, чи буде дане рішення суду оскаржуватися.

За змістом норм ст. 236 КЗпП України, затримкою виконання рішення суду про поновлення працівника на роботі слід вважати невидання власником (уповноваженим органом) наказу про поновлення працівника на роботі без поважних причин, негайно, після проголошення судового рішення.

Згідно з ст. 236 КЗпП України, у разі затримки власником або уповноваженим ним органом виконання рішення органу, який розглядав трудовий спір про поновлення на роботі незаконно звільненого працівника, цей орган виносить ухвалу про виплату йому середнього заробітку за час затримки.

Рішенням суду було встановлено розмір середньоденного заробітку позивача у сумі 580,51 грн.

Згідно з ч. 3 ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України, обставини, встановлені судовим рішенням в адміністративній, цивільній або господарській справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Таким чином, оскільки час затримки виконання рішення суду про поновлення на роботі становить 24 робочих дні (з 27.01.2016р. по 29.02.2016р. включно), середній заробіток за час затримки становить 580,51*24=13932,24 грн.

Згідно з ст. 237-1 КЗпП України, відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

При розгляді даної справи позивачем не було доведено своїх вимог в частині завдання моральних страждань. Так, суд виходить з того, що право позивача щодо виплати грошових коштів з часу винесення судового рішення по день винесення наказу поновлюєтсья даним судовим рішенням, проте достатніх та переконливих доводів на відшкоудвання моральної шкоди суд не знаходить.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 235, 236 КЗпП України, ст.ст.8,10,60,88,208,212,213,214, 215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги задовольнити частково. Стягнути з Національного банку України на користь ОСОБА_1 13 932, 24грн. середнього заробітку за час затримки виконання судового рішення про поновлення на роботі. В решті вимог відмовити.

Стягнути з Національного банку України в дохід держави судовий збір в розмірі 551,20грн.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Цокол Л.І.