Справа № 746/40/16-ц Провадження № 22-ц/795/1139/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Цигура Н. А. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:представника позивачів ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційними скаргами ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» на рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10 до ОСОБА_11, Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, -

в с т а н о в и в:

Рішенням Срібнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2016 року стягнуто на користь ОСОБА_7 з ОСОБА_11 96346 грн. моральної шкоди та з ОСОБА_12 «Страхова компанія «AXA Страхування» 3654 грн. моральної шкоди і 14616 грн. витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника; на користь ОСОБА_6 стягнуто у відшкодування моральної шкоди 96346 грн. з ОСОБА_13 та 3654 грн з ОСОБА_12 «Страхова компанія «AXA Страхування»; на користь ОСОБА_8 стягнуто з ОСОБА_13 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди та з ОСОБА_12 «Страхова компанія «AXA Страхування» шкоду, заподіяну смертю потерпілого у розмірі 14616 грн.; на користь ОСОБА_9 стягнуто з ОСОБА_13 100000 грн. у відшкодування моральної шкоди та з ОСОБА_12 «Страхова компанія «AXA Страхування» шкоду, заподіяну смертю потерпілого у розмірі 14616 грн.; стягнуто з ОСОБА_11 на користь ОСОБА_10 27677 грн.17 коп. моральної шкоди. Відмовлено ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10 в задоволенні решти заявлених вимог. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_12 «Страхова компанія «АХА Страхування» просить скасувати рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 до ОСОБА_12 «Страхова компанія «АХА Страхування» про стягнення моральної та матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням відмовити , посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, порушення норм матеріального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не були враховані норми ст. 6, п. 1.3. ст. 1, п. 1.1. ст. 1, п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», відповідно до яких відшкодуванню підлягає шкода завдана третім особам, а ОСОБА_14 не може бути третьою особою по відношенню сам до себе, оскільки він є страхувальником, про що зазначено в п. 6 Полісу № АІ/6718167.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 просять скасувати рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити заявлені ними позовні вимоги до ОСОБА_12 «Страхова компанія «АХА Страхування» у повному обсязі, в іншій частині рішення суду залишити без змін, посилаючись на його незаконність, необґрунтованість, невідповідність висновків суду фактичним обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції не перевірив чи порушені права позивачів на страхове відшкодування та неправомірно зменшив розмір стягнення виплати на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9 передбачений п.27.2 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів». Посилання суду на ст. 1200 ЦК України про те, що шкода відшкодовується в однаковому розмірі всім особам, що мають право на таке відшкодування, ніяким чином не впливає на вирахування стягнення виплати на користь ОСОБА_8 та ОСОБА_9, оскільки відповідно до полісу № АI/6718167 від 08.08.2014 року, який діяв станом на 18 січня 2015 року, страхова сума на одного потерпілого за шкоду заподіяну життю і здоровю становить 100 000 грн., тобто визначення менших часток нічим не передбачено. Крім того, неправомірно прийшов до висновку про те, що мати загиблого ОСОБА_14 ОСОБА_6 перебувала на його утриманні та зменшив суму стягнення на користь дітей померлого виходячи з наявності трьох осіб, які мали право на таку виплату.

Крім того, апелянти вважає, що суд першої інстанції не перевірив поданої позивачами вимоги, щодо стягнення страхового відшкодування у звязку з втратою годувальника, не послався на документи для такого розрахунку, тобто рішення обґрунтував на припущеннях, що заборонено ч.4 ст.60 ЦПК України.

На думку, апелянтів судом також не вірно визначено розмір моральної шкоди та розмір вартості витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, який стягнуто судом з відповідача ОСОБА_12 «Страхова компанія «АХА Страхування».

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 18 січня 2015 року близько 08-00 год. на 190 км. автодороги Київ-Суми- Юнаківка сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої застрахований автомобіль Chevrolet Captiva, номерний знак ВВ 7100СН, під керуванням ОСОБА_11, який порушив вимоги п.п.2.3 (б) Правил дорожнього руху України, проявив неуважність, відволікся від керування цим засобом у дорозі та заснув за кермом, внаслідок чого виїхав на зустрічну смугу відносно напрямку руху, перетнув її та продовжуючи рух по лівому узбіччю, передньою частиною автомобіля зіткнувся з цегловою автобусною зупинкою. В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажири: ОСОБА_14 - загинув на місці, а ОСОБА_10 - отримав тяжкі тілесні ушкодження.

Відповідно до вироку Срібнянського районного суду Чернігівської області від 13.07.2015 року, залишеного без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 28 вересня 2015 року, ОСОБА_11 засуджений за ч. 2 ст. 286 КК України до 4 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами строком на 2 роки. На підставі ст.75 КК України засудженого ОСОБА_11 звільнено від відбування основного покарання з випробуванням з встановленням іспитового строку - 2 роки . Вирок набрав законної сили 28.09.2015 року.( а.с.88-92)

Відповідно до полісу № АI/6718167 від 08.08.2014 року, який діяв станом на 18 січня 2015 року, в ПАТ «Страхова компанія «AXA Страхування», застрахована цивільно-правова відповідальність ОСОБА_14, забезпечений транспортний засіб - автомобіль Chevrolet Captiva, номерний знак ВВ 7100СН. Страхова сума (ліміт відповідальності) на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров'ю становить 100000 грн., за шкоду, заподіяну майну - 50000 грн. Поліс обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності укладений страхувальником, власником транспортного засобу, проте його дія поширюється на водія ОСОБА_11, який керував зазначеним транспортним засобом на законних підставах.( а.с.18)

ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_15 зверталися з заявами до страхової компанії про виплату страхового відшкодування. ОСОБА_10 матеріальна та моральна шкода ПАТ «Страхова компанія «AXA Страхування» відшкодована. ( а.с.74-75,164-167)

На день ДТП померлий ОСОБА_14, який постійно проживав у м. Луганськ, був взятий на облік у м. Бровари вул. Гастелло, 24 корп. А, як особа, переміщена з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції. Був не працюючий. (а.с.24)

Задовольняючи частково позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції виходив з того що у ОСОБА_13 виникла цивільно-правова відповідальність внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а отже виходячи з норм п.27.2 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та норм ст.1200 ЦК України право на утримання ОСОБА_14 мали три особи, але оскільки мати померлого таких вимог в позові не заявляла то стягненню підлягає мінімальний розмір вказаного відшкодування на кожну дитину в розмірі по 14616 гривень. Розмір вартості витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, який стягнуто судом з відповідача ОСОБА_12 «Страхова компанія» на користь ОСОБА_7, визначений судом виходячи з п.27.4 « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Суд враховуючи обставини справи, вважав, що представником позивачів доведено що позивачі ОСОБА_7, ОСОБА_6 та неповнолітні діти ОСОБА_8, ОСОБА_9 зазнали душевних страждань в звязку з смертю рідної людини,визначивши розмір морального відшкодування в сумі 100000 гривень кожному. В звязку з отриманими ушкодженнями ОСОБА_10 переніс душевні страждання , які суд визначив у розмірі 30000 гривень. Виходячи з положень п.27.3 Закону України « Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» суд стягнув з ОСОБА_12 «Страхова компанія» на користь ОСОБА_7 та ОСОБА_6 по 3654 гривень кожній, при цьому врахувавши при розрахунку суми, що підлягала виплаті, відсутність позовних вимог неповнолітніх дітей про стягнення таких виплат. Решту суми морального відшкодування в розмірі по 96346 гривень на користь матері, дружини померлого суд стягнув з ОСОБА_13Також судом стягнуто на користь ОСОБА_16 моральну шкоду в розмірі 27677,17 гривень з врахуванням суми морального відшкодування сплаченого на його користь страховою компанією. Оскільки позовні вимоги щодо стягнення моральної шкоди в інтересах дітей були заявлені тільки до ОСОБА_13, то суд їх задовольнив частково та стягнув з винної особи.

З таким висновком суду першої інстанції погоджується апеляційний суд, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обовязок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоровя, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обовязкове страхування). До відносин, що випливають із обовязкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства.

До сфери обовязкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон № 1961-IV).

Метою здійснення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності Закон № 1961-IV (стаття 3) визначає забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоровю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Обєктом обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, повязані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоровю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону № 1961-IV).

Згідно зі статтею 6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п.1.4. та п. 1.7 Закону № 1961-IV ( ст.1) забезпечений транспортний засіб транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована; особи, відповідальність яких застрахована,-страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше невстановлено законом або рішенням суду;

За змістом Закону № 1961-IV (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми.

Виходячи з вище зазначеного, доводи апеляційної скарги ОСОБА_12 «Страхова компанія» про те, що не підлягає відшкодуванню страховою компанією шкода, яка заподіяна смертю потерпілого ОСОБА_14 по відношенню до самого себе, оскільки він є страхувальником, не заслуговують на увагу суду.

Не може бути задоволена апеляційна скарга позивачів ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 щодо невірного висновку суду про те, що мати загиблого ОСОБА_6 має право на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого та невірного висновку про зменшення розміру таких виплат на двох неповнолітніх дітей в звязку з наявністю трьох осіб, які мають право на таке відшкодування, оскільки виходячи з вимог ч. 1 ст. 1200 ЦК України право на відшкодування шкоди завданої смертю потерпілого мають не лише непрацездатні особи, які були на його утриманні а і ті, які мали право на день його смерті на одержання від нього утримання. Тому висновок суду першої інстанції про наявність права на утримання ОСОБА_14 його неповнолітніх дітей ОСОБА_17 та ОСОБА_9 з посиланням на положення ст. 189 СК України та матері ОСОБА_6 виходячи з вимог ст.202 СК України є вірним.

Страховим відшкодуванням покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоровю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, повязана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинно відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою.

Як передбачено статтею 1194 ЦК України, в разі, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування шкоди, завданої особою, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, ця особа зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

З огляду на вищенаведене, сторонами договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик. При цьому договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу.

Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобовязання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обовязок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобовязання згідно з договором обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника в договірному зобовязанні ним є страховик.

Разом із тим, зазначені зобовязання не виключають одне одного. Деліктне зобовязання первісне, основне зобовязання, в якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Натомість страхове відшкодування виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, в результаті якої завдана шкода, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обовязково припиняє деліктне зобовязання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобовязаною. При цьому, потерпілий стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не є, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобовязаний виконати обовязок зі здійснення страхового відшкодування.

Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України). Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обовязковим для неї (частина друга статті 14 ЦК України).

Виходячи з вище зазначеного не може бути задоволена апеляційна скарга ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 щодо невірного визначення розміру страхового відшкодування визначено судом виходячи з вимог п.27.2 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», оскільки право потерпілого на відшкодування шкоди заподіяної смертю потерпілого за рахунок страховика визначено у розмірах зазначених у Законі України« Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Звертаючись до суду ОСОБА_7, яка діє інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 про стягнення з страхової компанії відшкодування шкоди повязаної зі смертю потерпілого свої вимоги обґрунтовувала виходячи з договірних відносин, які виникли з договору страхування, а тому суд і виходив при задоволенні позовних вимог саме з Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», який є спеціальним законом та регулює вказані правовідносини. Посилання апелянтів на винесення судом рішення на припущеннях щодо стягнення вказаних виплат та визначення їх розміру не ґрунтується на законі.

Норми ст. 1200 ЦК України регулюють деліктні зобовязання, які виникли між заподіювачем шкоди та потерпілими. В позові позивачі не заявляли вимоги щодо стягнення виплат по відшкодуванню шкоди заподіяної смертю потерпілого до винуваться дорожньо-транспортної пригоди, а отже норми ст.1200 ЦК України в даному випадку не підлягають застосуванню. Суд першої інстанції застосував ст.1200 ЦК України лише в контексті вимог Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів».

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування в розмірі, який у повному обсязі відшкодовує завдану шкоду, деліктне зобовязання між потерпілим і особою, яка завдала шкоди, припиняється згідно зі статтею 599 ЦК України виконанням, проведеним належним чином.

Якщо потерпілий звернувся до страховика і одержав страхове відшкодування, але його недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобовязання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обовязку згідно зі статтею 1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції виходив із тих встановлених обставин, згідно з якими ОСОБА_12 «Страхова компанія» повинна відшкодувати шкоду заподіяну смертю потерпілого , відшкодувати страхову компенсацію витрат на поховання, на спорудження надмогильного памятника та відшкодування моральної шкоди. Суд не розглядав і не вирішував питання про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого з ОСОБА_13

Розмір моральної шкоди та розмір вартості витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника, який стягнуто судом з відповідача ОСОБА_12 «Страхова компанія «АХА Страхування» визначений судом першої інстанції вірно, а доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують правильності рішення суду.

Рішення суду першої інстанції в частині часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_10 про стягнення з ОСОБА_12 «Страхова компанія «АХА Страхування» сторонами не оскаржується, а тому у відповідності до вимог ст. 303 ЦПК України апеляційним судом не переглядається.

За таких обставин результат розгляду судом позову по суті відповідає загальним правилам вирішення вимог про відшкодування шкоди, завданої смертю потерпілого, в деліктних правовідносинах та договірних і підстав для скасування апеляційним судом ухваленого в справі, яка переглядається, рішення суду першої інстанції не вбачається.

Керуючись ст.ст., 303, 307, ст. 308, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

У Х В А Л И В:

Апеляційні скарги ОСОБА_6, ОСОБА_7, яка діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітніх ОСОБА_8, ОСОБА_9 та Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» відхилити.

Рішення Срібнянського районного суду Чернігівської області від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає чинності негайно і може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:Судді: