УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Хортицький районний суд м.Запоріжжя в складі:

головуючого судді Сидорової М.В.

при секретарі Коваленко В.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Запоріжжя цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

З метою вжиття заходів по забезпеченню позову позивачем за зустрічним позовом ОСОБА_2 подано заяву, в якій він просить забезпечити його позов шляхом заборони ОСОБА_1 надавати у користування третім особам (в тому числі тим, які не беруть участь у справі) квартирою №65 в будинку №3 по вул.Запорізького козацтва в м.Запоріжжя, зобовязати ОСОБА_1 забезпечити йому безперешкодний доступ у будь-який час до спірного майна для його огляду. Заява обґрунтована тим, що за даною справою спірним майном є вищевказана квартира. В первісній позовній заяві ОСОБА_1 зазначила, що в ній проживають квартиранти. Він намагався перевірити стан спірного майна, але двері квартири відчинила незнайома жінка та повідомила, що вона орендує вказану квартиру. Наразі йому невідомо в якому стані знаходиться спірне майно, яким чином його використовують сторонні особи, доступ до майна він не має, заходів по його збереженню вжити також не має можливості. Оскільки він вимагає визнання права власності на більшу частину вказаного нерухомого майна, бажає, щоб зазначене майно збереглось в тому вигляді, в якому перебувало на момент відкриття спадщини, що можливо лише шляхом заборони стороннім особам користуватися спірним майном та покладанням на нього обовязків по його збереженню. В разі псування спірного майна, майбутнє виконання рішення суду за його зустрічним позовом стане неможливим і йому доведеться докладати значних додаткових зусиль для відновлення спірного майна.

В судовому засіданні позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_5 підтримали заяву про забезпечення позову з підстав, які в ній викладені.

Представник відповідача за зустрічним позовом ОСОБА_6 заперечила проти задоволення заяви про забезпечення позову, вважає є безпідставною та необґрунтованою

Суд, вислухавши пояснення сторін та їх представників, встановив наступне.

Відповідно до ч.3 ст.151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч.1 ст.152 ЦПК України, позов може бути забезпечено шляхом накладання арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб, забороною вчиняти певні дії.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.2006р. №9 "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Виходячи з викладеного, забезпечення позову має бути обумовлено предметом спору та наявністю обґрунтованого припущення того, що невжиття вказаних заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно ч.1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до положень ч.3 ст.10 та ч.ч.1,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно ч.4 ст. 60 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як вбачається зі змісту первісного та зустрічного позовів, між сторонами виникли спірні правовідносини, зокрема, з приводу нерухомого майна квартири АДРЕСА_1.

Позивач за первісним позовом ОСОБА_1, після уточнення та збільшення позовних вимог, просить визнати недійсним заповіт, складений ОСОБА_7 28.10.2015р. та посвідчений приватним нотаріусом ЗМНО ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за №1795, визнати квартиру АДРЕСА_1 спільною сумісною власністю, визнати за нею право власності на 1/2 частину вказаної квартири, як на частку в спільній сумісній власності, та на 1/6 частину вказаної квартири - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 18.02.2016р., а також визнати за нею право власності на грошові кошти, які знаходяться на депозитному рахунку, відкритому у ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» на імя ОСОБА_7, а саме на 1/2 частку в розмірі 2500 грн. - як на частку в спільній сумісній власності, та на 1/6 частку в розмірі 833,33грн. - в порядку спадкування після смерті ОСОБА_7, який помер 18.02.2016р.

Позивач за зустрічним позовом ОСОБА_2 просить зменшити обовязкову частку ОСОБА_1 в квартирі АДРЕСА_2 до 1/12 частини, визнати за ним право власності на 11/12 частини спірної квартири в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер 18.02.2016р.

Обґрунтовуючи заяву про забезпечення позову, заявник припускає, що не вжиття вказаних у ній заходів утруднить або взагалі зробить неможливим виконання можливого рішення суду при задоволення його зустрічного позову.

Проте доказів того, що не вжиття вказаних заходів призведе до утруднення або неможливості виконання рішення суду про зменшення обовязкової частки відповідача за зустрічним позовом та визнання за позивачем за зустрічним позовом права власності на 11/12 частини спірної квартири, заявником надано не було, а судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях.

Заявником не доведено, що обставини зазначені на обґрунтування заяви про забезпечення позову, можуть вплинути на неможливість виконання можливого рішення суду. Доказів того, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду при задоволенні його позову, суду не надано.

В зв'язку з вищевикладеним суд вважає, що заява про забезпечення позову є необґрунтованою, і враховуючи обставини справи, характер правовідносин, предмет та ціну позову, обсяг позовних вимог, відсутність достатніх підстав вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, вважає необхідним в задоволенні заяви про забезпечення позову відмовити.

Керуючись ст.151-153 ЦПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення зустрічного позову у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «ПРИВАТБАНК», приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4, про визнання заповіту недійсним, визнання майна спільною сумісною власністю, визнання права власності на спадкове майно, та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за заповітом - відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п'яти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Запорізької області через Хортицький районний суд м.Запоріжжя.

Суддя: М.В.Сидорова