ухвала

іменем україни

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Леванчука А.О., Маляренка А.В.,

Парінової І.К., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» та ОСОБА_4, третя особа: публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», про відшкодування витрат, за касаційною скаргою приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» на рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2014 року ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» (далі - ПрАТ «СК «Український страховий стандарт»), ОСОБА_4, обґрунтовуючи вимоги тим, що 26 грудня 2013 року між нею та ПрАТ «СК «Український страховий стандарт» було укладено договір страхування транспортного засобу № 0113-0902-0011, відповідно до умов якого застраховано її автомобіль марки «Geely Emgrand 7» державний номерний знак НОМЕР_3. 24 квітня 2014 року з вини ОСОБА_4 сталася дорожньо-транспортна пригода (далі - ДТП), внаслідок якої було пошкоджено належний їй вищевказаний автомобіль, відновлювальна вартість якого становить 84 786 грн 82 коп. У зв'язку із тим, що вказана подія є страховим випадком вона звернулася до страхової компанії із вимогою про виплату страхового відшкодування, проте їй було відмовлено, у заявку із тим, що ОСОБА_4 було порушено швидкісний режим руху. Посилаючись на те, що порушення правил дорожнього руху не є підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування, позивач просила стягнути солідарно з відповідачів 84 786 грн 82 коп. на відшкодування вартості відновлювального ремонту з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні в автомобілі марки «Geely Emgrand7» державний номерний знак НОМЕР_3.

Рішенням Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2015 року в позові вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2016 року рішення Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 02 грудня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто з ПрАТ СК «Український страховий стандарт» на користь ОСОБА_3 84 786 грн 82 коп. страхового відшкодування. Кошти зарахувати на рахунок № НОМЕР_4 у ПАТ «Ідея Банк» як вигодонабувача для погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 27 грудня 2013 року № 910.25647. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПрАТ СК «Український страховий стандарт» просить скасувати рішення апеляційного суду й залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судами встановлено, що ОСОБА_3 на праві власності належить автомобіль марки «Geely Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_3.

24 квітня 2014 року приблизно о 08 год. 10 хв. у смт Перегінськ по вул. Січових Стрільців сталася ДТП за участі автомобіля марки «Geely Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок чого належний ОСОБА_3 автомобіль отримав мехінчні пошкодження.

Відповідно до висновку експертного автотоварознавчого дослідження з визначення вартості відновлювального ремонту від 22 червня 2014 року № 78 вартість відновлювального ремонту, з урахуванням фізичного зносу складових, що підлягають заміні, пошкодженого автомобіля марки «Geely Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_3, станом на 22 червня 2014 року становить 84 786 грн 82 коп. (а. с.19-25).

Цивільно-правова відповідальність власника зазначеного наземного транспортного засобу була застрахована в ПрАТ «СК «Український страховий стандарт», що підтверджується полісом добровільного страхування транспортного засобу від 26 грудня 2014 року № 0113-0902-0011 (а. с. 5-9).

Згідно з п. 5.1.2 умов вказаного договору добровільного страхування транспортного засобу виплата страхового відшкодування не здійснюється в разі настання збитків від пошкодження, знищення або втрати ТЗ (або ДО), які безпосередньо або побічно спричинені, виникають або збільшуються внаслідок порушення встановлених Правил дорожнього руху України, зокрема, порушення швидкості руху (п. 12.1 Правил дорожнього руху України) (а. с. 48-57).

Також встановлено, що листом від 10 липня 2014 року вих. № 1705 ПАТ «СК «Український страховий стандарт»» відмовило ОСОБА_3 у виплаті страхового відшкодування із посиланням на те, що водієм ОСОБА_4 було порушено п. 12.1 Правил дорожнього руху України.

Відмовляючи в позові, суд першої інстанції дійшов висновку про безпідставність заявлених вимог, оскільки, керуючи застрахованим автомобілем, ОСОБА_5 допустив порушення п. 12.3 Правил дорожнього руху України, що згідно з умовами договору страхування є підставою для відмови страховика у виплаті страхового відшкодування за пошкодження автомашини. При цьому, відмовляючи у стягненні майнових збитків із ОСОБА_4, суд виходив із того, що останній не є стороною договору добровільного страхування, тому стягнення з нього страхового відшкодування є безпідставним.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та стягуючи страхове відшкодування на користь позивача зі страхової компанії, апеляційний суд виходив із того, що вина ОСОБА_4 у вчиненні ДТП не доведена, тому підстави для притягнення його до відповідальності у вигляді відшкодування шкоди відсутні.

Колегія суддів вважає, що такий висновок апеляційного суду є правильним, ґрунтується на нормах матеріального права та узгоджується із нормами процесуального права.

Відповідно до ст. 979 ЦК Українипередбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Статтею 6 Закону України «Про страхування» визначено, що добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства.

За змістом ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулась, із настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Відповідно до ч. 1 ст. 25 зазначеного Закону здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком.

Судами встановлено, що відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення від 24 квітня 2014 року, приблизно о 08 год. 10 хв. у смт Перегінськ по вул. Січових Стрільців ОСОБА_5, керуючи автомобілем марки «Geely Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_3, порушив п. п. 12.1, 12.3 Правил дорожнього руху України: не врахував дорожню обстановку, не обрав безпечну швидкість руху та під час виникнення небезпеки для руху не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, внаслідок чого не впорався з керуванням та здійснив наїзд на огорожу будинку № 52 по вул. Січових Стрільців, що спричинило пошкодження транспортного засобу та огорожі (а. с. 131).

Постановою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2014 року в справі про адміністративне правопорушення, ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні вказаної ДТП (а. с. 15).

Постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 14 серпня 2014 року постанову Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2014 року скасовано з підстав недоведеності вини ОСОБА_4 у вчиненні вказаної ДТП, оскільки у протоколі про адміністративне правопорушення та у постанові суду не зазначено, який саме швидкісний режим було порушено ОСОБА_5, а також відсутні свідки ДТП. Оскільки у апеляційного суду відсутні повноваження повертати справу на дооформлення або на новий розгляд, провадження у справі щодо ОСОБА_5 було закрито (а. с. 16-18).

Ухвалою Рожнятівського районного суду Івано-Франківської області від 11 серпня 2015 року на вимогу представника ПАТ «СК «Український страховий стандарт» було призначено автотехнічну експертизу з метою з'ясування, чи було порушено ОСОБА_4 швидкісний режим руху та чи наявний причинно-наслідковий зв'язок між діями чи бездіяльністю водія автомобіля та настанням ДТП.

Згідно з висновком судової автотехнічної експертизи від 29 жовтня 2015 року № 314 визначити величину сумарної швидкості руху автомобіля марки «Geely Emgrand 7», державний номерний знак НОМЕР_3, перед виїздом за межі проїзної частини роги, а також її частин при подоланні окремих опорів для руху не виявляється можливим, оскільки на схемі місця ДТП від 24 квітня 2015 року не зафіксовано будь-яких слідів шин, віддалей переміщення автомобіля та ознак характеру руху автомобіля на певних ділянках. У зв'язку із тим, що визначити величину швидкості руху автомобіля перед виїздом за межі проїзної частини дороги неможливо, то дана експертиза не може визначити, чи перевищувала швидкість руху автомобіля марки «Geely Emgrand 7» гранично допустиму швидкість за умовам руху на даній ділянці дороги.

Отже, вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. ст. 212, 303, 316 ЦПК України правильно визначився із характером спірних правовідносин, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, з урахуванням наданих сторонами доказів у їх сукупності, обґрунтовано виходив із того, що висновок суду першої інстанції про порушення водієм ОСОБА_4 Правил дорожнього руху України шляхом перевищення дозволеної швидкості руху, що спричинило ДТП, є необґрунтованим, таким, що ґрунтується на припущеннях, що заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, оскільки таких даних матеріали справи не містять.

Таким чином, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку про неправомірність відмови ПАТ «СК «Український страховий стандарт» у виплаті страхового відшкодування з огляду на порушення ОСОБА_6 Правил дорожнього руху України у момент ДТП.

Також, згідно зі ст. 985 ЦК України страхувальник має право при укладенні договору страхування призначити фізичну або юридичну особу для одержання страхової виплати (вигодонабувача), а також замінювати її до настання страхового випадку, якщо інше не встановлено договором страхування. Особливості укладення договору страхування на користь третьої особи встановлюються законом.

Установивши, що умовами договору страхування від 26 грудня 2013 року № 0113-0902-0011 встановлено вигодонабувача - публічне акціонерне товариство «Ідея Банк», апеляційний суд дійшов правильного висновку про стягнення суми страхового відшкодування шляхом перерахування коштів на рахунок ОСОБА_3, відкритий у зазначеному банку з метою погашення заборгованості ОСОБА_3 за кредитним договором від 27 грудня 2013 року № 910.25647, про що не заперечували позивач і вигодонабувач, зокрема, останній подав до суду першої інстанції письмову заяву від 04 грудня 2014 року № 05-05/177924.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК Українипід час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Докази та обставини, на які посилаються заявники в касаційній скарзі, фактично зводяться до переоцінки висновків, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції, були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, висновків суду не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи апеляційним судом допущено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Керуючись ст. ст. 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Український страховий стандарт» відхилити.

Рішення апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: А.О. Леванчук

А.В. Маляренко

І.К. Парінова

О.В. Ступак