Справа № 174/403/16-ц
п/с 2/174/302/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 жовтня 2016 року м. Вільногірськ

Вільногірський міський суд Дніпропетровської області в складі :

головуючого судді - Данилюк Т.М.,

за участі секретаря - Шарапової О.О.,

представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вільногірськ Дніпропетровської області, цивільну справу за позовом Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія" від імені та в інтересах якого діє філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"» до ОСОБА_2 про стягнення коштів, -

В С Т А Н О В И В:

14.07.2016 року позивач державне підприємство «Обєднана гірничо-хімічна компанія» (далі ДП «ОГХК») звернулося до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення коштів в сумі 46331,83 грн.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідач була звільнена 11 березня 2016 року з філії «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат» Державного підприємства «Об'єднана гірничо-хімічна компанія» згідно п. 1 ст. 40 КЗпП України (наказ №98 від 09.03.2016 року).

Під час звільнення з нею було повністю проведено розрахунок, а саме нараховано та виплачено серед іншого: - вихідну допомогу, одноразову допомогу та матеріальну допомогу при звільненні.

На виконання рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, ОСОБА_2 було поновлено з 12 березня 2016 року на роботі. Як вважає позивач , що зазначена вище виплата в сумі 46331,83 грн. є безпідставно набутою відповідачем і такою, що підлягає поверненню позивачу. Тому просить суд стягнути з відповідача вказану суму.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги та їх обгрунтування підтримала в повному обсязі.

Відповідач в судовому засідання позовні вимоги не визнала, в задоволенні позову просила відмовити та підтримала надані нею письмові заперечення, з яких вбачається, що позов вона не визнає і вважає його незаконним та необгрунтованим.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, судом встановлено, що згідно наказу № 98 (розпорядження про припинення трудового договору (контракту) від 11.03.2016 року ОСОБА_2 звільнена з посади інженера другої категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату на підставі п. 1 ст. 40 КЗпП України. Наказ підписано директором філії, тобто повноважною особою. З наказом позивач ознайомлена 11.03.2016 року та отримала розрахунок при звільненні, що включав: виплату їй вихідної допомоги, одноразової допомоги, матеріальної допомоги та компенсації за невикористані дні відпустки, в розмірі 46331,83 грн., що не заперечувалося учасниками процесу у судовому засіданні. (а.с.5).

Рішення Вільногірського міського суду Дніпропетровської області від 13.05.2016 року ОСОБА_2, було поновлено на роботі з стягненням середнього заробітку за час вимушеного прогулу (а.с.7-17).

На виконання даного рішення суду, наказом № 426-П від 16.05.2016 року про поновлення на роботі,- ОСОБА_2 було поновлено на посаді інженера другої категорії кошторисно-договірного та планового бюро відділу капітального будівництва та ремонтів управління комбінату з 12.03.2016 р. (а.с.6).

Згідно ст.ст. 10,11 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Оцінивши зазначені докази в їх сукупності та взаємозв'язку, керуючись законом, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову в повному обсязі, за наступних підстав.

Так відповідно до ст. 1215 ЦК України,- не підлягає поверненню безпідставно набуті:1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

В свою чергу, позивачем не надано будь-яких доказів, на підтвердження того, що розрахунок при звільненні з відповідачем, був здійснений не добровільно, або внаслідок лічильної (рахункової) помилки, або внаслідок недобросовісності з боку відповідача. Окрім того, в судовому засіданні представник позивача підтвердила, що розрахунок при звільненні з відповідачкою був проведений добровільно та у відповідності до вимог чинного законодавства.

Тому посилання позивача на положення ст. 1212 ЦК України, без врахування положень, викладених в ст. 1215 ЦК України, суд вважає також необґрунтованими, оскільки за умовами ст. 1215 ЦК України, передбачено, що: не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача; 2) інше майно, якщо це встановлено законом.

При цьому суд враховує положення ч. 2 ст. 214, ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України та правову позицію, яка висловлена ВСУ в постанові від 22.01.2014 року (справа № 6-151 цс 13) відповідно до якої безпідставно набуті особою кошти, що належать до виплат встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягають поверненню.

Пунктом 24 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику застосування судом законодавства про оплату праці» № 13 від 24.12.1999 р. розяснено, що до лічильних помилок належать неправильності в обчисленнях, дворазове нарахування заробітної плати за один і той самий період тощо. Не можуть вважатися ними не пов'язані з обчисленнями помилки в застосуванні закону та інших нормативно-правових актів, у тому числі колективного договору.

Таким чином, суд дійшов висновку, про відмову у задоволенні позову в повному обсязі та про покладення судових витрат у справі, в виді судового збору в сумі - 1378.00 грн. на позивача, відповідно до положень ст. 88 ЦПК України та ЗУ "Про судовий збір".

На підставі викладеного та ст.ст. 3,11-16,22,1212,1213,1215 ЦК України, ст.ст. 1-3, 21, 127, 221,232,233 КЗпП України, керуючись ст.ст. 88, 209 ч.3, 212-215, 218, 222, 223, 294 ЦПК України суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія", від імені та в інтересах якого діє філія «Вільногірський гірничо-металургійний комбінат Державного підприємства "Об'єднана гірничо-хімічна компанія"» до ОСОБА_2 про стягнення коштів відмовити в повному обсязі.

Судові витрати залишити за позивачем.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Вільногірського міського суду

Дніпропетровської області ОСОБА_3