Справа № 450/1116/16-ц Провадження № 2/450/1036/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"25" жовтня 2016 р.Пустомитівський районний суд Львівської області
в складі: головуючого - судді -Кукси Д. А.
при секретарі -Рибак Н. В.

за участю : представника позивача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Пустомити цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області, Львівське обласне державне комунальне бюро технічної інвентаризації про скасування рішення, визнання недійсним свідоцтва про право власності на житловий будинок та скасування його реєстрації, визнання права власності, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом в якому просить суд поновити строк на звернення з позовом до суду, так як такий пропущений з поважних причин, визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 41 від 13.11.2000 року, про оформлення права власності на житлові будинки в с. Підберізці; Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 20.04.2001 року НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане ОСОБА_6 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки. Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведену Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки відповідно до Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 20.04.2001 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_6 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки; Визнати за ним, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма допоміжними будівлями і спорудами, загальною площею будинку 48,90 м.кв., житловою - 35,20 м.кв., допоміжною (підсобною) - 13,70 м.кв., після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

В обґрунтування своїх вимог позивач ОСОБА_4 покликається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його дід, ОСОБА_8, який до дня смерті був зареєстрований та проживав у будинку, який був зареєстрований в погосподарських книгах сільської ради під АДРЕСА_2. На даний час, після перейменування вулиць, вказане будинковолодіння розташоване по АДРЕСА_1.

Після його смерті до спадкового майна увійшло будинковолодіння, (яке було зареєстроване в погосподарських книгах сільської ради під № 154) теперішня адреса АДРЕСА_1 та належало спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 1979 року, посвідченого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 609. Однак, відповідна відмітка про реєстрацію вказаного договору купівлі-продажу у сільській раді с. Чижикова та занесення його в погосподарську книгу № 2 с. Підберізці Пустомитівського району Львівської області під № 154, датована 5 березня 1979 року. Відтак, вважає, що у даному випадку має місце технічна помилка, а саме: замість «5 квітня 1979 року» зазначено «5 березня 1979 року».

За життя ОСОБА_10, своїм майно на випадок смерті розпорядився на власний розсуд, а саме : 21 січня 1992 року склав заповіт, яким належний йому на праві особистої власності житловий будинок та інші господарські будівлі, що знаходяться в с. Підберізцях Пустомитівського району Львівської області заповів своєму внукові, позивачу - ОСОБА_4. Заповіт посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І. та зареєстрований в реєстрі за № 127. Станом на 13.04.2016 року, цей заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відповідною відміткою на ньому.

Позивач вказує, що з 1990 року та до моменту смерті діда він постійно проживав разом із ним та бабусею - ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_2. Після смерті діда, він продовжував проживати разом із бабусею у вказаному будинку. ІНФОРМАЦІЯ_3 померла ОСОБА_6. З цього часу, і по даний час він й надалі фактично продовжує проживати у вказаному будинку, що стверджується довідкою виданою виконкомом Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.04.2016 року №137, утримує будинок в належному стані, сплачує комунальні послуги.

Позивач вказує, що через деякий час після смерті бабці він виїхав у Чехію на заробітки та повернувшись в Україну, він звернувся до Підберізцівської сільської ради за довідкою в нотаріальну контору так як мав намір привести до ладу документи на успадкований ним будинок. В сільській раді він дізнався про те, що за життя його бабця - ОСОБА_11, а саме: 14.09.2000року видала довіреність, якою уповноважила його брата - ОСОБА_12 оформити на неї право власності на згаданий будинок а також здати житловий будинок в заставу у відповідних установах Держбанку, одержати заставну суму. Також йому стало відомо про те, що рішенням виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.11.2000 року, було розглянуто заяву ОСОБА_11 та вирішено доручити Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити право власності та видати свідоцтво про право власності п. Ровецькій K.M., а також провести його державну реєстрацію. Крім цього, дізнався про існування свідоцтва про право власності на житловий будинок виданого ЛОДК «БТІ та ЕО» від 20.04.2001 року на ім'я ОСОБА_6 про належність на праві власності будинку АДРЕСА_1.

Позивач вважає рішення Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.11.2000 року №41 та свідоцтво про право власності на житловий будинок видане ЛОДК «БТІ та ЕО» 20.04.2001 року НОМЕР_2 на ім'я ОСОБА_6 про належність їй на праві власності будинку АДРЕСА_1 недійсними та такими що підлягають скасуванню зважаючи на те, що такі видані в порушення норм чинного на той час законодавства та видані ОСОБА_11 після її смерті, що в свою чергу презюмує їх недійсність.

Позивач вказує, що будучи єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті діда, фактично прийняв спадщину, однак правовстановлюючі документи на спадкове майно в порядку спадкування за заповітом в позасудовому порядку оформити не має змоги зважаючи на вищевикладені обставини. Відтак змушений звернутись до суд із даним позовом спрямованим на захист своїх прав та інтересів.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_13 та його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримали та просять захистити та відновити порушенні майнові права позивача, шляхом задоволення позовних вимог.

Представник відповідача Підберізцівської сільської ради Кінцак І.М. в судове засідання не з'явився, однак в ході судового розгляду справи позовні вимоги позивача визнав повністю.

Представник відповідача Львівського обласного державного комунального бюро технічної інвентаризації Іващук О.М. в судове засідання не з'явився, однак в ході судового розгляду справи позовні вимоги позивача визнав повністю.

Вислухався сторони, проаналізувавши матеріали справи та дослідивши подані сторонами докази у їх сукупності суд приходить до переконання про задоволення позову, виходячи з наступного :

Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 10,60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України.

Згідно зі ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_2 помер позивача дід, ОСОБА_8, який до дня смерті був зареєстрований та проживав у будинку, який був зареєстрований в погосподарських книгах сільської ради під АДРЕСА_2. На даний час, після перейменування вулиць, вказане будинковолодіння розташоване по АДРЕСА_1.

Після його смерті до спадкового майна увійшло будинковолодіння, (яке було зареєстроване в погосподарських книгах сільської ради під № 154) теперішня адреса АДРЕСА_1 та належало спадкодавцю ОСОБА_8 на підставі договору купівлі-продажу від 03 квітня 1979 року, посвідченого державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І. та зареєстрованого в реєстрі за № 609.

За життя ОСОБА_10, своїм майно на випадок смерті розпорядився на власний розсуд, а саме : 21 січня 1992 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І. та зареєстрований в реєстрі за № 127, згідно якого належний йому на праві особистої власності житловий будинок та інші господарські будівлі, що знаходяться в с. Підберізцях Пустомитівського району Львівської області заповів своєму внукові, позивачу - ОСОБА_4.

Судом встановлено, що даний заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відповідною відміткою на ньому.

Як вбачається з довідки виданої виконкомом Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.04.2016 року №137 та встановлених судом обставин з 1990 року та до моменту смерті ОСОБА_8, позивач ОСОБА_4 постійно проживав разом із ним та дружиною спадкодавця, а позивача бабою ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_2 та після смерті ОСОБА_6, яка померла 03.10.200 року по даний час продовжує проживати у вказаному будинку, без реєстрації, утримує будинок в належному стані, сплачує комунальні послуги.

Відповідно до Інструкції про порядок державної реєстрації права власності на об'єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики від 09.06.1998 року № 1221, чинної на час виникнення спірних правовідносин, оформлення права власності на об'єкти нерухомого майна провадиться з видачею свідоцтва про право власності місцевими органами державної виконавчої влади, місцевого самоврядування.

Судом встановлено, що рішенням виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області від 13.11.2000 року № 41, було розглянуто заяву ОСОБА_11 та вирішено доручити Львівському обласному державному комунальному бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки оформити право власності та видати свідоцтво про право власності п. Ровецькій K.M., а також провести його державну реєстрацію.

На підставі даного рішення ЛОДК «БТІ та ЕО» 20.04.2001 року видано свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_3, про що Підберізцівською сільською радою 03.10.2000 року зроблено відповідний актовий запис за № 11 та видано свідоцтво про смерть НОМЕР_3.

З урахуванням наведеного та дослідивши представлені суду докази, зокрема копію оскаржуваного рішення Підберізцівської сільської ради № 41 від 13.11.2000 року та свідоцтва про право власності від 20.04.2001 року, що такі датовані після смерті ОСОБА_6.

Згідно положення ст. 9 ЦК України (в редакції яка діяла станом на час виниклих правовідносин), цивільна правоздатністю особи (здатність мати цивільні права і обов'язки) виникає в момент її народження і припиняється з смертю.

Згідно положення ст. 10 ЦК України, (в редакції яка діяла станом на час виниклих правовідносин), яка визначає зміст правоздатності громадян, - громадяни можуть відповідно до закону мати майно в особистій власності, право користування жилими приміщеннями та іншим майном, успадковувати і заповідати майно, обирати рід занять і місце проживання, мати права автора твору науки, літератури і мистецтва, відкриття, винаходу, раціоналізаторської пропозиції, промислового зразка, а також мати інші майнові та особисті немайнові права.

Згідно положення ст. 11 ЦК України, (в редакції яка діяла станом на час виниклих правовідносин), здатність громадянина своїми діями набувати цивільних прав і створювати для себе цивільні обов'язки (цивільна дієздатність) виникає у повному обсязі з настанням повноліття, тобто після досягнення вісімнадцятирічного віку.

Згідно вищевказаних норм Закону, поняття цивільної правоздатності є ширшим поняттям ніж цивільна дієздатність. Цивільну дієздатність може мати особа, яка має цивільну правоздатність. Очевидно, що цивільна дієздатність, як і цивільна правоздатність припиняється у зв'язку із смертю особи. Після смерті фізичної особи, вона не може набувати цивільних прав.

На підставі вказаних норм нормативно-правових актів, можна зробити однозначний висновок, що набувати цивільних прав та створювати для себе цивільні обов'язки можуть фізичні особи до дня своєї смерті.

У своєму рішенні від 16 вересня 2015 року у справі № 21-1465а15 Верховний Суд України вказав, що спосіб відновлення порушеного права має бути ефективним та таким, який виключає подальші протиправні рішення, дії чи бездіяльність суб'єкта владних повноважень, а у випадку невиконання, або неналежного виконання рішення не виникала б необхідність повторного звернення до суду.

Таким чином, на підставі наведеного, суд вважає, що незважаючи на заповіт ОСОБА_10 від 21.01.1992 набуття ОСОБА_6 право власності на нерухоме майно після своєї смерті, що згідно вищевказаних вимог Закону є недопустимим та свідчить про незаконність рішення Підберізціської сільської ради № 41 від 13.11.2000 року та недійсність свідоцтва про право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 видане на ім'я ОСОБА_6.

Як вищевстановлено судом, за життя ОСОБА_10, своїм майно на випадок смерті розпорядився на власний розсуд, а саме : 21 січня 1992 року склав заповіт, посвідчений державним нотаріусом Пустомитівської державної нотаріальної контори Дмитерко М.І. та зареєстрований в реєстрі за № 127, згідно якого належний йому на праві особистої власності житловий будинок та інші господарські будівлі, що знаходяться в с. Підберізцях Пустомитівського району Львівської області заповів своєму внукові, позивачу - ОСОБА_4.

Судом встановлено, що даний заповіт не змінений і не скасований, що стверджується відповідною відміткою на ньому.

Згідно приписів ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР, котрий діяв на момент відкриття спадщини, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. У п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами України справ про спадкування" від 24.06.1983р., вказано про те, що якщо у вказаний в ст. 549 Цивільного кодексу Української РСР шестимісячний строк позивач вступив в управління або володіння спадковим майном або його частиною, суд з цих підстав вирішує питання про визнання права на спадкове майно, а не про продовження пропущеного строку.

Відповідно до п. 65 Правові позиції, висловлені судовою колегією в цивільних справах Верховного Суду України в зв'язку з аналізом причин перегляду судових рішень у цивільних справах у 1996 році від 01.12.1997 року відповідно до п. 1ст. 549 ЦК і прийняття спадщини може підтверджуватися діями спадкоємців, які за своїм характером свідчать, що в шестимісячний строк з дня відкриття спадщини вони фактично вступили в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що та досліджено в ході судового розгляду, що з 1990 року та до моменту смерті ОСОБА_8, позивач ОСОБА_4 постійно проживав разом із ним та дружиною спадкодавця, а позивача бабою ОСОБА_6 у будинку АДРЕСА_2 та після смерті ОСОБА_6, яка померла 03.10.200 року по даний час продовжує проживати у вказаному будинку, без реєстрації, утримує будинок в належному стані, сплачує комунальні послуги, отже фактично прийняв спадщину, оскільки володів та управляв спадковим майном та не заявив про відмову від спадщини, про такі дії для прийняття спадщини йдеться в листі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», а саме: на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини).

Статтею 16 Цивільного кодексу України, передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а одним із способів захисту прав та законних інтересів особи є визнання права.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_8 за життя не встиг належним чином зареєструвати своє право власності на належний йому житловий будинок, позивач змушений звертатися із позовом в порядку ст. 392 ЦК України.

Згідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

На підставі наведених судом обставин, суд вважає причини пропущення строку позовної давності ОСОБА_4 поважними,а тому підлягають поновленню.

Надаючи правову оцінку зібраним у справі доказам та встановленим судом обставинами, беручи до уваги: те, що спадкодавець з підстав, що не заборонені законом, а отже правомірно набув право власності на спадкове майно; те, що позивач вчинив дії, що свідчать про прийняття ним спадщини після смерті спадкодавця; те, що відповідач безумовно визнав позовні вимоги заявлені позивачем та ухвалення рішення на користь позивача не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів третіх осіб, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги заявлені позивачем підставні та підлягають задоволенню.

Керуючись ст. ст. 10,60,209, 212,130, 222 ЦПК України, ст. ст.16, 328, 392 ЦК України, ст. ст. 4, 524, 534, 548, 549, ЦК Української РСР в редакції 1963 року, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов задволити повністю.

Визнати незаконним та скасувати рішення виконавчого комітету Підберізцівської сільської ради Пустомитівського району Львівської області № 41 від 13.11.2000 року, про оформлення права власності на житлові будинки в с. Підберізці.

Визнати недійсним Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 20.04.2001 року НОМЕР_2, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, видане ОСОБА_6 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Скасувати державну реєстрацію права власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, проведену Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки відповідно до Свідоцтво про право власності на житловий будинок від 20.04.2001 року НОМЕР_2, виданого ОСОБА_6 Львівським обласним державним комунальним бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки.

Визнати за ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний код НОМЕР_1, право власності на житловий будинок АДРЕСА_1 з усіма допоміжними будівлями і спорудами, загальною площею будинку 48,90 м.кв., житловою - 35,20 м.кв., допоміжною (підсобною) - 13,70 м.кв., в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Львівської області через Пустомитівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

СуддяД. А. Кукса