ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
справа № 753/8355/16-ц
провадження № 2/753/4802/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

"17" листопада 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивач не з'явився;

відповідач не з'явився;

розглянувши у відкритому судовому засідання в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення житлового приміщення та виселення

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1, яка діє в інтересах недієздатної ОСОБА_2 (далі по тексту - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач, ОСОБА_3.) про усунення перешкод у користуванні майном шляхом звільнення житлового приміщення та виселення.

Свої вимоги мотивувала тим, що ОСОБА_2 є інвалідом першої групи. Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною, призначено опікуном над нею та її майном ОСОБА_1, 1960 р.н. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1 Посилається, що в квартирі мешкає відповідач без реєстрації у вказаній квартирі, він не є членом сім'ї власника. Будь-яких договорів з надання права на проживання (користування майном) між сторонами не укладалось. До квартири ОСОБА_1, як опікуна недієздатної ОСОБА_2 і відповідно яка є власником квартири, не пускає. В березні 2016 року відповідач на вхідних дверях до квартири змінив замки, до квартири не впускає та двері не відчиняє. Відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчиняв часто скандали, обзивав нецензурними словами, що і стало підставою для звернення до правоохоронних органів. Коштів по утриманню квартири та проведенню будь-якого ремонту квартири відповідач позивачу не надає, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги, веденням господарства за місцем знаходження квартири не займається. За борги в квартирі від'єднано систему опалення. Відповідач ніде не працює, приводить до квартири сторонніх осіб. Вважає, що її права, як власника квартирі порушені та на підставі ст. 41 Конституції України, стст. 16, 319, 321, 391 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) просить суд зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди в користуванні власністю ОСОБА_2 квартирою АДРЕСА_1 шляхом зобов'язання звільнити житлове приміщення. Виселити ОСОБА_3 з квартири АДРЕСА_1

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 01.06.2016 року відкрито провадження у даній справі та залучено до участі у ній у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Орган опіки та піклування Дніпровської районної у м. Києві державної адміністрації.

В судове засідання представник позивача не з'явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримує та проти заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, повідомлений у встановленому законом порядку через оголошення у пресі. Суд вважає за можливим розглядати справу у його відсутність та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку стст. 224, 225 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України), оскільки позивач не заперечував проти такого вирішення спору.

Представник третьої особи Органу опіку та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації в судове засідання не з'явився, надіслав до суду заяву про розгляд справи без участі представника та винеси рішення згідно чинного законодавства України.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні обставини і визначені їм правовідносини.

За правилами ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є інвалідом першої групи, що підтверджується посвідченням серії НОМЕР_1 та довідкою до акту огляду МСЕК серії № НОМЕР_2.

Відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 13 квітня 2009 року ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, визнано недієздатною, призначено опікуном над нею та її майном ОСОБА_1, 1960 р.н.

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом ОСОБА_2 є власником квартири АДРЕСА_1

У Конституції України закріплено основні правові принципи регулювання відносин власності, головним із яких є принцип рівного визнання й захисту усіх форм власності (статті 13, 41 Конституції України).

Відповідно до статті 13 Конституції України власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. У такій редакції конституційна норма не лише покладає на власника обов'язки, а й орієнтовно вказує на його зобов'язання.

Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України.

Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі.

Під правом володіння власністю визнається юридично забезпечена можливість фактичного панування власника над майном, не пов'язана з використанням його властивостей. Право користування власністю - це юридично забезпечена можливість власника добувати з належного йому майна корисні властивості. Під правом розпорядження розуміють юридично забезпечену можливість власника визначати долю майна.

Відповідно до ст. 319 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії.

Стаття 379 ЦК України вказує, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання в них. А згідно зі ст. 383 цього Кодексу власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім'ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва.

З позовної заяви вбачається та встановлено судом, що в квартирі мешкає відповідач без реєстрації у вказаній квартирі, він не є членом сім'ї власника. Будь-яких договорів з надання права на проживання (користування майном) між сторонами не укладалось. До квартири ОСОБА_1, як опікуна недієздатної ОСОБА_2 і відповідно яка є власником квартири, не пускає. В березні 2016 року відповідач на вхідних дверях до квартири змінив замки, до квартири не впускає та двері не відчиняє. Відповідач перебуваючи в стані алкогольного сп'яніння вчиняв часто скандали, обзивав нецензурними словами, що і стало підставою для звернення до правоохоронних органів. Коштів по утриманню квартири та проведенню будь-якого ремонту квартири відповідач позивачу не надає, не приймає участі в оплаті за житлово-комунальні послуги, веденням господарства за місцем знаходження квартири не займається. За борги в квартирі від'єднано систему опалення. Відповідач ніде не працює, приводить до квартири сторонніх осіб.

З матеріалів справи вбачається, що 19 лютого 2016 року інспектором Дарницького управління поліції ГУНП в м. Києві Чепіковим С.О. оформлено висновок про результати розгляду звернення громадянина, відповідно до якого 10 лютого 2016 року надійшло повідомлення про те, що за адресою: АДРЕСА_1 виник конфлікт з гр. ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3 В ході розгляду отриманих матеріалів було встановлено, що між гр. ОСОБА_1 та гр. ОСОБА_3, її рідним братом виник конфлікт через постійне надмірне вживання алкогольних напоїв з боку останнього та небажання сплачувати за комунальні послуги.

Судом також встановлено, відповідач проживає без реєстрації в квартирі, що підтверджується актами від 20.03.2015 р., 13.04.2016 р. ЖЕД № 208 КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Дарницького району м. Києва».

А відтак, суд приходить до висновку, що між позивачем та відповідачем існує конфлікт з приводу усунення перешкод у користуванні майном та встановленням порядку користування ним, який пов'язаний з неможливістю позивачу здійснювати право користування та розпорядження своїм майном, що на думку суду є ущемленням прав позивача.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. А відповідно до ст. 391 цього Кодексу власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

З огляду на викладені норми чинного цивільного законодавства, неможливість вирішення ситуації, яка склалась між сторонами, суд дійшов висновку стосовно задоволення позовних вимог в частині усунення перешкод у користуванні власністю.

Що стосується заявлених позивачем вимог про виселення відповідача зі спірної квартири, судом встановлено наступне.

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 Житлового кодексу України (далі по тексту - ЖК України), які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України з урахуванням положень ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім'ї власника житла, які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються житловим приміщенням в обсязі, визначеному відповідно до угоди з власником.

Аналіз змісту вказаних правових норм свідчить про те, що право члена сім'ї власника квартири користуватися цим житлом існує лише за наявності у власника права приватної власності на це майно. Права членів сім'ї власника квартири на об'єкт власності є похідним від права самого власника.

Оскільки відповідач проживає у спірній квартирі без реєстрації, не є членом сім'ї власника житлового приміщення, чинить їй перешкоди у користуванні ним, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими, оскільки доведений факт порушення відповідачем права позивача вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, а тому права останньої підлягають судовому захисту у спосіб, визначений самим власником майна, що не суперечить законодавству України.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. А згідно ч. 3 цієї статті, якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, а позивач звільнена від сплати судового збору, відтак відповідно до ч. 3 ст. 88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір в розмірі 1 102,40 грн. (551,20 + 551,20 за дві вимоги немайнового характеру).

На підставі викладеного та керуючись стст. 16, 316, 317, 319, 321, 383 Цивільного кодексу України, ст. 150 Житлового кодексу УРСР, стст. 10, 11, 27, 60, 212-215, 224- 226 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Зобов'язати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, усунути перешкоди у користуванні власністю ОСОБА_2 - квартирою АДРЕСА_1 шляхом звільнення цього житлового приміщення.

Виселити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, з квартири АДРЕСА_1

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, на користь держави судовий збір у розмірі 1 102 (одна тисяча сто дві) гривні 40 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому Цивільним процесуальним кодексом України, відповідно до якого рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

СУДДЯ: КАЛІУШКО Ф.А.