Номер провадження 4-с/643/122/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.12.2016 року Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Ференчук О.В.,

при секретарі Петровій О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Московського районного суду м. Харкова цивільну справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду зі скаргою на бездіяльність державного виконавця Московського відділу державної виконавчої служби м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 під час виконання судового рішення.

На обґрунтування скарги вказує, що рішенням Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року по справі за її позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 на її користь стягнуто грошові суми і звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири АДРЕСА_1. Крім того було вирішено виселити із зазначеної квартири ОСОБА_4 та ОСОБА_3. Відповідні виконавчи листи вона 29 січня 2015 року подала до Московського ВДВС із заявами про відкриття виконавчих проваджень.

5 лютого 2015 року вона отримала дві постанови державного виконавця Московського ВДВС ОСОБА_5 про відкриття виконавчих проваджень про виселення ОСОБА_4 та ОСОБА_3

В подальшому ніяких виконавчих дій в частині виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 не проводилося. Не проведенням відповідних виконавчих дій державний виконавець ВДВС ОСОБА_5 порушила вимоги Закону «Про виконавче провадження».

21 червня 2016 року ОСОБА_1 отримала повідомлення державного виконавця Московського ВДВС ОСОБА_2 про примусове виселення, згідно якого виконавчі дії були призначені на 23 червня 2016 року на 11-00 годину. Однак, виконавчі дії не відбулися і в подальшому державним виконавцем Московського ВДВС ОСОБА_2 не було вчинено жодних дій з виконання вищезазначеного рішення суду.

Тому вона вимушена була звернутися до суду та просила визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 щодо невиконання рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014р. протягом двох місяців відповідно до положень ч.2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження", а саме - виселення ОСОБА_3, ОСОБА_4 з іпотечного майна квартири АДРЕСА_2; зобовязати державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 невідкладно виконати рішення Московського районого суду м. Харкова від 14.10.2014 року, стягнути з Московського ВДВС витрати на правову допомогу в розмірі 4640,00 грн., винести окрему ухвалу, якою направити матеріали цивільної справи до правоохоронних органів для притягнення старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності.

В судове засідання представник скаржника не зявився, надавши заяву про розгляд справи за його відсутністю, заявлені вимоги підтримав.

В судове засідання державний виконавець Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Боржники - ОСОБА_4, ОСОБА_3 до суду не прибули.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що скарга ОСОБА_1 підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що згідно рішення Московського районного суду м. Харкова від 14.10.2014 року було звернуто стягнення на предмет іпотеки квартири № № 32 в будинку № 7 по вул. Маршала Батицького в м. Харкові шляхом застосування визначеної ст. 38 ЗУ «Про іпотеку» процедури продажу іпотекодержателю ОСОБА_1 на продаж предмета іпотеки, зазначену квартиру було (предмет іпотеки) було передано в управління ОСОБА_1, було виселено ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із зазначеного іпотечного майна та стягнуто на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3, ОСОБА_4 витрати по сплаті судового збору в розмірі 3654,00 грн. по 1827,00 грн. з кожного (а.с. а.с. 3-5).

27 січня 2015 року ОСОБА_1 предявила виконавчі листи про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Московського ВДВС ХМУЮ (а.с. 6-9).

Відповідно до постанов дрержавного виконавця Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_5 було відкрито виконавчі провадження (ВП № 4608836, ВП 4608852) з виконання виконавчих листів № 643/9120/14 від 22.12.2014р., виданих Московським районним судом м. Харкова, про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із іпотечного майна квартири АДРЕСА_3 (а.с. 10-11).

І тільки 14 червня 2016 року ОСОБА_4, ОСОБА_3, ОСОБА_1 було направлено повідомлення про примусове виселення боржників, підписане старшим державник виконавцем Московського ВДВС Харківського міського управління юстиції ОСОБА_2, призначене на 23 червня 2016 року (а.с.14)

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

У відповідності до положень ч.1 ст.6 Закону державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Також, згідно ч.1 ст.11 Закону державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Доказів виконання виконавчого листа виконання виконавчих листів № 643/9120/14 від 22.12.2014р., виданих Московським районним судом м. Харкова, про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 із іпотечного майна квартири АДРЕСА_3, суду не надано.

Відповідно до п.22 ч 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадженняпередбачено інші витрати, повязані з розглядом скарг на рішення, дії або бездіяльність посадових осіб державної виконавчої служби, включаючи й витрати для надання юридичної допомоги , а також витрати, повязані з поїздками, згідно зі ст.cт. 24-25ЦПК , ч 5 ст.49 ГПК покладаються судом у разі задоволення скарг на відділ державної виконавчої служби , а в разі відмови в цьому на заявника.

Скаржник ОСОБА_1 просить стягнути з Московського ВДВС Харківського МУЮ 4640,00 гривень судових витрат, понесених нею на правову допомогу.

У п. п. 47, 48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України від 17 жовтня 2014 р. «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статями 8,59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу.

Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі.

Як зазначено у cкарзі правова допомога надається завнику ОСОБА_1 Товариством з обмеженою відповідальністю «Харківський центр правової допомоги». На підтвердження оплати витрат на правову допомогу в розмірі 4640,00 гривень видано квитанцію (а.с.24)

Згідно ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Вимоги в частині постановлення окремої ухвали, якою направити матеріали цивільної справи до правоохоронних органів для притягнення старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2 до кримінальної відповідальності, не підлягають задоволенню, за відсутністю належних доказів.

Відповідно до ст.211 ЦПК України суд, виявивши під час розгляду справи порушення закону і встановивши причини та умови, що сприяли вчиненню порушення, може постановити оерему ухвалу і направити її відповідним органам для вжиття заходів щодо усунення цих причин та умов.

На підставі викладеного вище, керуючись ст.ст. 383-387 ЦПК України, суд

ухвалив:

Скаргу задовольнити частково.

Визнати неправомірною бездіяльність старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Миколаїіни з іпотечного майна квартири АДРЕСА_4, протягом двох місяців відповідно до положень ч.2 ст. 30 ЗУ «Про виконавче провадження».

Зобовязати старшого державного виконавця Московського ВДВС м. Харків ГТУЮ Харківської області ОСОБА_2, в провадженні якого перебувають виконавчі провадження про виселення ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Миколаїіни з іпотечного майна квартири АДРЕСА_4, невідкладно виконати рішення суду московського районного суду м. Харкова від 14 жовтня 2014 року.

Стягнути з Московського м. Харків ГТУЮ Харківської області на користь ОСОБА_1 (ІНН НОМЕР_1) витрати на правову допомогу у розмірі 4640 грн. 00 коп..

В задоволенні решти вимог - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом пяти днів з дня її проголошення до апеляційного суду Харківської області через Московський районний суд м. Харкова. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.В. Ференчук