Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2016 Справа №607/3707/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

- головуючого судді Стельмащука П.Я.

- секретаря Гудими Н.І.

- за відсутності сторін

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки , -

ВСТАНОВИВ:

Позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 звернулись в суд із позовом до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки серії ЯД № 193603 площею 0,25 га та серії ЯД № 193604 площею 0,06 га, видані 19 липня 2007 року на ім'я ОСОБА_4.

В обґрунтування позовних вимог позивачі зазначили, що 29 вересня 1999 року на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 5528, ОСОБА_1 було придбано у ОСОБА_6 жилий будинок, що знаходиться в с. Настасів по вул. Загороди під № 74, Тернопільського району Тернопільської області. Земельна ділянка, на якій розміщено придбаний у власність жилий будинок, позначена на викопіровці земель ОСОБА_3 сільської ради під номером 162. В лютому 2016 року, із листа Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 15.02.2016р. за вих. № 1304/115/5/02/16, позивачам стало відомо про те, що 19 липня 2007року відповідач ОСОБА_4 отримала державні акти серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки загальною площею 0,31 га, до складу яких увійшли земельні ділянки площами 0,08 га та 0,06 га, позначені на викопіровці під номером 163, котрі перебували у користуванні ОСОБА_7, померлого 02.07.2010р., право на приватизацію яких підлягали до спадкування спадкоємцем ОСОБА_2, та частина земельної ділянки, позначеної на викопіровці під номером 162, площею 0,07 га, котра перебуває у користуванні ОСОБА_1, відтак вважають, що порушуються їх право власності, як суміжних користувачів земельних ділянок. Відповідно до державних актів серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки, правовою підставою для їх видачі ОСОБА_4 є рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 23.02.2002 за № 237. Однак, рішення ОСОБА_3 сільської ради № 237 про передачу у власність мешканцям села земельних ділянок приймалося 25.02.2002 р., а не від 23.02.2002р., як зазначено в державних актах. Окрім того, рішенням сесії ОСОБА_3 сільської ради №237 від 25.02.2002 р. приймалося рішення про передачу земельних ділянок площею 0,37 га саме ОСОБА_8, а не ОСОБА_4 Таким чином, оспорювані державні акти серії ЯД №193603 та серії № 193604 про право власності на земельні ділянки видано ОСОБА_4 на підставі неіснуючих рішень органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 23.02.2002 № 237, та/або рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 25.02.2002 № 237, котрим взагалі не вирішувалося питання про права та обов'язки ОСОБА_4, а тому є такими, що видані без законних на те підстав.

В судове засідання позивачі ОСОБА_1, ОСОБА_2 не зявились, проте їх представником адвокатом ОСОБА_9 подано суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивачів, позовні вимоги підтримує.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області в судове засідання не з»явився, подавши суду заяву про розгляд справи у відсутності їх представника, зазначивши, що позов визнають.

Відповідач ОСОБА_4 та її представник адвокат ОСОБА_10 в судове засідання не зявились, однак представником подано суду заяву про визнання ними позову та розгляд справи у їх відсутності.

Відповідно до вимог ст. 169 ЦПК України суд вирішує справу на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали цивільної справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав.

29 вересня 1999 року, на підставі договору купівлі-продажу жилого будинку, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу ОСОБА_5 та зареєстрованого в реєстрі за № 5528, ОСОБА_1 було придбано у ОСОБА_6 жилий будинок, що знаходиться в с. Настасів по вул.Загороди під № 74, Тернопільського району Тернопільської області.

Як вбачається з інформаційної довідки № 143 від 03.03.2016р., виданою Тернопільським районним БТІ, право власності на житловий будинок що знаходиться в с. Настасів по вул.Загороди під № 74, Тернопільського району Тернопільської областізареєстровано за ОСОБА_1 05 жовтня 1999 року за реєстровим № 119.

ОСОБА_11 рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 17 від 14.03.1994 р., площа земельної ділянки, котра перебувала у користуванні ОСОБА_6 складала 0,44 га.

Відповідно до рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 237 від 25.02.2002 р. ОСОБА_1Є передано у користування вказану вище та позначену на викопіровці під номером 162 земельну ділянку площею 0,07 га.

Відповідно до рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району Тернопільської області № 185 від 03.04.2001 р. ОСОБА_1Є передано у користування земельні ділянки площею 0,26 га, в тому числі позначену на викопіровці під номером 161 земельну ділянку площею 0,07 га.

ОСОБА_11 графічного обстеження земельної ділянки ОСОБА_1Є від 25.11.2015 р., площа земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка належить з 1999 року ОСОБА_1, згідно договору купівлі-продажу, становить 0,07 га. Крім того, в користуванні ОСОБА_1 перебуває земельна ділянка розміром 0,07 га, яка належала Кобилянській (дівоче прізвище ОСОБА_7) М.М.

Відповідно до довідки від 15.07.2015 р. за вих. № 723, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, згідно земельно-кадастрової книги 2001 року за жителем ІНФОРМАЦІЯ_1 за ОСОБА_1 рахується земельна ділянка в розмірі 0,83 га, з них 0,17 для обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, та 0,66 га - для ведення особистого селянського господарства.

ОСОБА_11 довідки від 01.10.2015 р. за вих. № 1158, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, відповідно до договору купівлі-продажу від 29.09.1999 р. ОСОБА_1 користується земельною ділянкою, на якій розташований жилий будинок № 162, і відповідно до кадастрової книги користується земельними ділянками площею 0,17 га для обслуговування житлового будинку, яка знаходиться в межах населеного пункту.

ОСОБА_11 довідки від 05.12.2011 р. за вих. № 1540, виданої виконкомом ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, ОСОБА_7 згідно погосподарської книги № 4 за 1991-1995 роки та № 2 за 1996-2000 роки був зареєстрований по вул. Загороди за № 172. У звя»зку із тим, що будинок був розвалений, у 2000році ОСОБА_7 проживав та був зареєстрованим ІНФОРМАЦІЯ_2 в тітки ОСОБА_12.

Після смерті ОСОБА_7 02.07.2010 р. відкрилась спадщина, єдиним спадкоємцем майна ОСОБА_7 є ОСОБА_2, що підтверджується довідкою державного нотаріуса Тернопільської районної державної нотаріальної контори № 964/02-14 від 22.03.2016 р. та витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі № 41293644 від 21.08.2015р.

19 липня 2007року ОСОБА_4 видано державні акти серії ЯД № 193603 та серія ЯД №193604 про право власності на земельні ділянки загальною площею 0,31 га, до складу яких увійшли земельні ділянки площами 0,25 га та 0,06 га, що знаходяться на території с.Настасів, ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, які видані на підставі рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 23.02.2002р. №237.

Як вбачається із плану меж земельної ділянки кадастровий номер 020010380, вказаного у державному акті серії ЯД № 193604, виданого 19 липня 2007 року ОСОБА_4, земельна ділянка площею 0,06 га ОСОБА_4 межує від літери В до Літери Г із землями ОСОБА_1

Як вбачається із плану меж земельної ділянки кадастровий номер 020010379, вказаного у державному акті серії ЯД № 193603, виданого 19 липня 2007 року ОСОБА_4, земельна ділянка площею 0,25 га ОСОБА_4 межує від літери В до Літери Г із землями ОСОБА_13

Проте, як вбачається із викопіровки, земельна ділянка, позначена на викопіровці під номером 162 площею 0,07 га, котра перебуває у користуванні ОСОБА_1С, межує саме із земельними ділянками площами 0,08 га та 0,06 га, позначеними на викопіровці під номером 163, котрі перебували у користуванні ОСОБА_7, що не відповідає конфігурації та суміжним землекористувачам земельних ділянок ОСОБА_4 у вказаних вище державних актах про право власності на земельні ділянки.

ОСОБА_11 листа № 01-1386/01-14 від 14.08.2015 р. Тернопільської районної державної адміністрації Тернопільської області, згідно з рішенням ОСОБА_3 сільської ради від 14.03.1994 року № 17 (із змінами від 25.02.2005 № 237) ОСОБА_8 передано у власність земельну ділянку загальною площею 0,37 га. На даний час згадана земельна ділянка перебуває у власності гр. ОСОБА_4, яка є спадкоємцем померлої 06.12.2005 р. ОСОБА_8

Разом з тим, із згаданих вище документів вбачається, що у користуванні ОСОБА_8 перебувала, зокрема земельна ділянка площею 0,17 га, позначена на викопіровці під номером 164 по вул. Загороди в с. Настасів Тернопільського району, а не 163, як зазначено в листі Тернопільського РВП ТВП ГУНП в Тернопільській області від 15.02.2016 р. за вих. № 1304/115/5/02/16.

З викопіровки вбачається, що у користуванні ОСОБА_8 по вул. Загороди, 164 в с.Настасів Тернопільського району перебувала земельна ділянка площею саме 0,17 га, а не 0,37 га, як зазначено у рішеннях ОСОБА_3 сільської ради від 14.03.1994 року № 17 та від 25.02.2002 №237, і не 0,31 га, вказаних у оспорюваних державних актах про право власності на земельні ділянки.

З наведеного вбачається, що земельні ділянки, рішення про передачу яких ОСОБА_8 приймалися рішеннями ОСОБА_3 сільської ради від 14.03.1994 року № 17 та від 25.02.2002 № 237, складалися із земельної ділянки площею 0,17 га по вул. Загороди, 164 в с. Настасів Тернопільського району, та, інших земельних ділянок загальною площею близько 0,20 га на території ОСОБА_3 сільської ради.

Відповідно до державних актів серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки, правовою підставою для їх видачі ОСОБА_4 є рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 23.02.2002 № 237.

Однак, рішенням сесії ОСОБА_3 сільської ради № 237 від 25.02.2002р. передано земельні ділянки площею 0,37 га саме ОСОБА_8, а не ОСОБА_4

ОСОБА_11 ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави. Право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами (ч. 1 ст. 126 ЗК України).

Отже, з моменту державної реєстрації ОСОБА_4 права власності на земельні ділянки вона набула права власника земельної ділянки, тобто права володіти, користуватись та розпоряджатися своєю власністю.

Між тим, судом встановлено, що оспорювані державні акти серії ЯД № 193603 та серії ЯД № 193604 про право власності на земельні ділянки видані ОСОБА_4 на підставі неіснуючих рішень органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 23.02.2002 № 237, та/або рішення органу місцевого самоврядування, а саме рішення сесії ОСОБА_3 сільської ради від 25.02.2002 № 237, котрим не вирішувалося питання про права та обов'язки ОСОБА_4, а тому є такими, що видані без законних на те підстав та порушують права позивача.

Частина перша статті 15 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обов'язок держави забезпечувати захист: прав усіх суб'єктів права власності і господарювання (стаття 13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (частина перша статті 55).

Відповідно до частини першої статті 16 Цивільного кодексу України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною другою цієї статті визначено перелік основних способів захисту цивільних прав і інтересів, серед яких припинення правовідношення та визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до вимог ст. 155 Земельного кодексу України, у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в абзаці другому пункту 2 постанови від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", виходячи з положень статей 8, 124 Конституції, статей 26, 30, 87- 90, 97, 100, 102, 118, 123, 128, 143-146, 149, 151, 153-158, 161, 210, 212 ЗК України, глав 27, 33, 34 ЦК України, статті 15 ЦПК України,статті 12 Господарського процесуального кодексу України судам підвідомчі (підсудні) справи за заявами, зокрема, з приводу володіння, користування, розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян чи юридичних осіб, і визнання недійсними державних актів про право власності та право постійного користування земельними ділянками.

Отже, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки. Визнання недійсними державних актів на право власності вважається законним, належним та окремим способом поновлення порушених прав у судовому порядку.

Враховуючи вищевикладене, суд дійшов до висновку, що державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯД № 193603 площею 0,25 га та серії ЯД № 193604 площею 0,06 га, видані 19 липня 2007 року на ім'я ОСОБА_4 порушують права позивачів, не відповідають вимогам закону, а тому суд вважає, що заявлений позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

В силу вимог статті 88 ЦПК України, слід стягнути із відповідачів на користь позивачів по 551,20грн. судового збору з кожного.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 60, 88, 213, 215, 218, 294Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.15, 16 Цивільного кодексу України, ст.155 Земельного кодексу України, ст. 14 Конституції України, Постановою Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ", суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області, ОСОБА_4 про визнання недійсними та скасування державних актів про право власності на земельні ділянки задовольнити.

Визнати недійсними та скасувати державні акти про право власності на земельні ділянки серії ЯД № 193603 площею 0,25 га та серії ЯД № 193604 площею 0,06 га, видані 19 липня 2007 року ОСОБА_4.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3 сільської ради Тернопільського району, Тернопільської області на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 275,60 грн.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий П.Я.Стельмащук