Справа №720/1496/16-ц
Провадження: 2/720/781/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 листопада 2016 року м. Новоселиця

Новоселицький районний суд Чернівецької області в складі головуючого судді Вівчар Г.А., за участю секретаря судового засідання Княгницька Ю.В.

сторін по справі: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відритому судовому засіданні в м. Новоселиця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 до ОСОБА_3 та Топорівської сільради, Новоселицького району, Чернівецької області,

- про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування, -

встановив:

Представник позивача звернулась в інтересах ОСОБА_2 з позовом в якому зазначила, що господарство по АДРЕСА_1 станом на 1990 - 1991 рік відносилось до типу колгоспного двору членами якого були п'ятеро осіб а саме, глава двору - ОСОБА_4, донька - ОСОБА_5, зять - ОСОБА_6, онучка - ОСОБА_7, онук ОСОБА_2.

ОСОБА_3 з 28.04.1995 року знялась з реєстрації та перейшла проживати в с. Каплівка, Хотинського району, Чернівецької області.

Представник позивача вважає, що оскільки ОСОБА_3 тривалий період часу, тобто більше трьох років не проживає в даному господарстві, не користується даним майно тому вона вважає, що вона втратила право на витребування частки з колишнього колгоспного двору.

Просить суд визнати, що ОСОБА_3 втратила за строком позовної давності право на витребування частки з колгоспного двору.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року помирає ОСОБА_4 та після її смерті відкрилась спадщина на ? частину в житловому будинку по АДРЕСА_1. Спадщину після її смерті фактично прийняла її донька ОСОБА_5.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року помирає ОСОБА_5 та після її смерті відкрилась спадщина на ? частину в житловому будинку по АДРЕСА_1. Спадщину після смерті ОСОБА_5 за заповітом прийняв ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помирає ОСОБА_6 та після його смерті спадщина відкрилась на ? частину в житловому будинку по АДРЕСА_1. Спадщину після його смерті прийняв син ОСОБА_2.

Представник позивача просить суд враховуючи, що право власності на дане господарство за спадкодавцями не було визначено та не зареєстровано визнати в судовому порядку за ОСОБА_2 право власності ? частин житловому будинку по АДРЕСА_1 після смерті матері та батька. Також визначити, що він має право на ? частину в даному господарстві як на частку набуту під час існування колгоспного двору.

В судовому засіданні представник позивача підтримала позов в повному обсязі з підстав зазначених у позовній заяві та просить суд його задовольнити.

Представник Топорівської сільради в судовому засіданні не з'явився але подав до суду заяву в якій просить суд справу розглянути у їх відсутності позовні вимоги визнають в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні не з'явилась але подала до суду заяву в якій зазначила, що позовні вимоги визнає в повному обсязі.

Суд вислухавши думку представника позивача ухвалив розглянути справу у відсутності відповідачів які належним чином повідомлені про день час та місце розгляду справи та висловили свою позиції щодо заявлених позовних вимог.

Суд аналізуючи у сукупності пояснення представника позивача, дослідивши надані сторонами докази дійшов висновку, що визнання позову відповідачами суперечить закону та судом не приймається з наступних підстав.

Наданими сторонами доказами судом встановлено, що відповідно до довідки сільради с. Топорівці, Новоселицького району №205, господарство по АДРЕСА_1 відносилось до типу колгоспного двору та членами даного двору були ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_2.

ОСОБА_3 відповідно до довідки сільради с. Топорівці, Новоселицького району за №335 від 28.03.2016 року не зареєстрована та не проживає на території сільради по АДРЕСА_1 з 28.04.1995 року.

Згідно з ст.120 - 123 ЦК України ( редакції станом на 1963 рік) діюча на час виникнення правовідносин, члени колгоспного двору мають рівні частки у колгоспному дворі.

Постановою Пленуму Верховного суду України від 22.12.1995 року за №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз'яснюються судом, що положення статей 17, 18 Закону "Про власність" ( 697-12 ) щодо спільної сумісної власності поширюються на правовідносини, які виникли після введення в дію цього Закону (з 15 квітня 1991 року).

До правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають

вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме:

а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його

майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства

двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба);

б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Частку працездатного члена двору може бути зменшено або відмовлено у її виділенні при недовгочасному його перебуванні у складі двору або незначній участі працею чи коштами в господарстві двору. Особам, які вибули з членів двору, але не втратили права на частку в його майні, вона визначається виходячи з того майна двору, яке було на час їх вибуття і яке збереглося;

Відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, передбачала обов'язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. Інструкції), в тому числі й на підставі записів у по господарських книгах (п.20 Інструкції).

Тобто записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Суд враховуючи, що одночасно з припиненням існування колгоспного двору всі члени двору які проживали в ньому до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні, з врахуванням того що частки членів двору є рівними вважає, що всім належить по 1/5 частині.

Щодо заявлено представником позивача, що ОСОБА_3 вибула з даного господарства 28.04.1995 року та вона втратила право на витребування частки суд вважає, що дана позиція є неправомірною, оскільки відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженою заступником міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу України від 13 грудня 1995 року №56, записи у по господарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності.

Отже суд вважає, що після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, актовий запис №11 складений у виконкомі сільради с. Топорівці, Новоселицького району спадщина відкрилась на 1/5 частину, яка була прийнята донькою ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.549 ЦК УРСР в редакції 1963 року діюча на час виникнення правовідносин, вступивши в управління та володіння спадковим майном.

Право на спадкування ОСОБА_5 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4, підтверджується свідоцтвом про народження НОМЕР_1 від 15.01.1951 року та свідоцтвом про шлюб серії НОМЕР_2 яким було змінено призвіща з ОСОБА_8 на ОСОБА_5.

Заповітом від 15.03.2007 року зареєстрованого в реєстрі за №50 ОСОБА_5 все своє майно заповіла ОСОБА_2.

ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5, про що складено актовий запис №23 у виконкомі сільради с. Топорівці, Новоселицького району.

Спадщина після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року помирає ОСОБА_5, відкрилась на 2/5 частини спірного господарства.

Згідно ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст..1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст..1218 ЦК України).

Отже суд вважає, що спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 прийняв ОСОБА_2 вступивши в управління та володіння спадковим майном яка складається з 2/5 частин спадкового майна в житловий будинок літер А, сараю літер Б,В, літній кухні літер Г, вбиральні літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, розташований по АДРЕСА_1.

ІНФОРМАЦІЯ_5 року помирає ОСОБА_6, про що складено актовий запис №14 у виконкомі сільради с. Топорівці, Новоселицького району.

Спадщина після його смерті відкрилась на 1/5 частину майна колгоспного двору.

ОСОБА_2 є сином ОСОБА_6, що підтверджується свідоцтвом про народження від 06.07.1982 року серії НОМЕР_3 та відповідно до ст.1261 ЦК України, відноситься до спадкоємцем першої черги після смерті батька.

Суд вважає, що відповідно до вимог ст.1268 та 1269 ЦК України, ОСОБА_2 своєчасно прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року батька ОСОБА_6.

Отже суд вважає, що позивач прийняв спадщину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 яка дорівнює 1/5 частині спадкового майна в житловий будинок літер А, сараю літер Б,В, літній кухні літер Г, вбиральні літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, розташований по АДРЕСА_1.

З листа начальника Новоселицького КБТІ № 120/1 від 17 лютого 2016 року року вбачається, що станом на 29 грудня 2012 року за ОСОБА_6 право приватної власності на нерухоме майно с. Маршинці Новоселицького району не зареєстроване .

Відповідно до п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Отже, враховуючи те, що право власності на спірний житловий будинок не визначено, але воно зареєстровано органом місцевого самоврядування, визначена адресна частина, земельна ділянка видана для будівництва та обслуговування житлового будинку, позивачі своєчасно прийняли спадщину за законом, про що свідчить заяви про прийняття спадщини поданої до нотаріальної контори, представник відповідача визнав позов в повному обсязі, що не суперечить закону і встановленим обставинам по справі, а відповідно до ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, суд дійшов висновку про визнання за ОСОБА_2 право власності на 2/5 частини після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5 та на 1/5 частину після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6 в житловий будинок літер А, сараю літер Б,В, літній кухні літер Г, вбиральні літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, розташований по АДРЕСА_1.

Керуючись ст.ст. 10,59,60,61,208-218 ЦПК України, і на підставі ст..392, 1223,1261,1262,1268,1269,1270 ЦК України, ст..120-123 ЦК УРСР, суд, -

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 2/5 частини в житловий будинок літер А, сараю літер Б,В, літній кухні літер Г, вбиральні літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, розташований по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_4 року ОСОБА_5.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 право власності на 1/5 частини в житловий будинок літер А, сараю літер Б,В, літній кухні літер Г, вбиральні літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, розташований по АДРЕСА_1 після смерті ІНФОРМАЦІЯ_5 року ОСОБА_6.

Визначити, що частка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 в колгоспному дворі дорівнює 1/5 частині в житловий будинок літер А, сараю літер Б,В, літній кухні літер Г, вбиральні літер Д, колодязю №1, огорожі №2-5, розташований по АДРЕСА_1.

Відмовити у задоволенні позовної вимоги, щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на витребування частки з колгоспного двору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Чернівецької області через місцевий Новоселицький районний суд в 10-денний строк з дня проголошення.

Суддя: Вівчар Г.А.