У х в а л а

іменем україни

10 листопада 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Маляренка А.В.,Дьоміної О.О.,Ситнік О.М.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля», відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України Петропавлівському районі Дніпропетровської області про встановлення розміру середньої заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У січні 2008 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до публічного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» (далі - ПАТ «ДТЕК Павлоградвугілля»), відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Петропавлівському районі Дніпропетровської області (далі - ВВДФСС) про встановлення розміру середньої заробітної плати та зобов'язання вчинити певні дії.

Позовні вимоги мотивував тим, що у зв'язку зі стійкою втратою професійної працездатності, постановою ВВДФСС від 01 серпня 2011 року йому було призначено одноразову допомогу та щомісячні страхові виплати, виходячи з заниженого середньомісячного заробітку в розмірі 362 грн 39 коп., тоді як згідно п. 22 Правил відшкодування власником підприємства, установи і організації або уповноваженим ним органом шкоди, заподіяної працівникові ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням ним трудових обов'язків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 472 від 23 червня 1993 року, його середній заробіток для розрахунку страхових виплат має становити 537 грн 81 коп.

Уточнивши під час розгляду справи позовні вимоги, ОСОБА_4 просив встановити середньомісячний заробіток для призначення виплати в зв'язку зі стійкою втратою професійної працездатності в розмірі 537 грн 81 коп., визнати дії ВВДФСС незаконними та зобов'язати ВВДФСС провести призначення страхової виплати з 12 червня 2001 року, виходячи з середньомісячної заробітної плати в розмірі 537 грн 81 коп. та виплатити недоплачені у зв'язку з цим суми допомоги.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року, позов задоволено частково.

Встановлено ОСОБА_4 середньомісячну заробітну плату для призначення страхових виплат у зв'язку зі стійкою втратою працездатності з 12 червня 2001 року в розмірі 537 грн 81 коп.

Зобов'язано ВВДФСС призначити страхові виплати ОСОБА_4 з 12 червня 2001 року зі середньомісячної заробітної плати в розмірі 537 грн 81 коп. та виплатити недоплачені суми страхових виплат.

У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Вирішено питання щодо судових витрат.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 14 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 21 жовтня 2013 року скасовано, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої доводи порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-УІІІ «Про судоустрій статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов обґрунтованого висновку, що позивачем не надано належних та допустимих доказів у розуміння ст. ст. 57, 60 ЦПК України на підтвердження обставин про реальне підвищення тарифних ставок (посадових окладів). Не доведено чи відбулося фактичне підвищення заробітної плати на підприємстві за оспорюваний період на зазначені коефіцієнти. Не надано відомості про нарахування одержання заробітної плати за професією позивача за цей період.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:

А.В.Маляренко

О.О.Дьоміної

О.М.Ситнік