Справа № 152/1957/15-ц
У Х В А Л А

06 липня 2016 року Шаргородський районний суд Вінницької області

в складі:

головуючого судді Славінської Н.Л.,

з участю:

секретаря судового засідання Бабиної І.Д.,

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Шаргороді Вінницької області в залі суду заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Славінської Н.Л. у справі за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Концерн Хлібпром» про стягнення індексації та компенсації в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати і середнього заробітку та моральної шкоди і судових витрат,

встановив:

15.12.2015 року ОСОБА_1 звернувся до Шаргородського районного суду з вказаним позовом.

Ухвалою судді від 16.12.2015 року провадження у справі відкрито і справу призначено до розгляду в судовому засіданні на 29.12.2015 року, яке відкладено у звязку із неявкою представника відповідача та перебуванням головуючого у справі судді у відпустці на 22.02.2016 року.

Ухвалою суду від 22.02.2016 року в судовому засіданні оголошено перерву до 23.02.2016 року у звязку із зобовязанням позивача оплатити судовий збір в частині позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача моральної шкоди в сумі 50000 грн.

Крім того, у звязку із заявленнями стронами клопотань, неявкою сторін та їх представників у судові засідання, оскарженням у апеляційному порядку ухвали суду, в судових засіданнях оголошувалися перерви, а також судові засідання відкладалися, зокрема: 23.02.2016 року, 16.03.2016 року, 29.03.2016 року, 28.04.2016 року, 26.05.2016 року, 14.06.2016 року.

Розгляд справи по суті судом не розпочався через заявлення і вирішення сторонами та їх представниками клопотань, неявку сторін та їх представників у судові засідання, оскарженням у апеляційному порядку ухвали суду.

06.07.2016 року до початку розгляду справи по суті представник відповідача ОСОБА_3 подала в судовому засіданні заяву про відвід судді Славінської Н.Л.

Заява про відвід судді мотивована виникненням сумнівів у безсторонності судді з тих самих підстав, що зазначалися у заяві про відвід від 14.06.2016 року, а саме: 1) 16.03.2016 року суддею Славінською Н.Л. задоволено клопотання позивача та зобовязано відповідача надати розрахунок середньоденного заробітку позивача, що, на думку ОСОБА_3, є порушенням вимог ст.60 ЦПК України та ст.10 ЦПК України, відповідно до яких сторонам у справі гарантується змагальність та доказування у справі покладається на сторони, а суд може витребувати тільки ті докази, щодо витребування яких у сторін є складнощі, проте, позивачем не вказано, у чому полягають складнощі у витребуванні вказаного доказу, та, крім того, подано розрахунок позовних вимог, який містить його розрахунок середньоденного заробітку, тим самим суддя проявила упередженість та необєктивність; 2) позивачем до позову не було подано доказів на підтвердження сплати судового збору, проте суддя Славінська Н.Л. відкрила провадження у справі, хоча, на думку ОСОБА_3, повинна була залишити позов ОСОБА_1 без руху; 3) суддя Славінська Н.Л. частково задовольнила клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, зокрема в частині вказаних вимог за період з 01.02.2013 року по 21.08.2013 року, а в решті клопотання відмовила, що на думку ОСОБА_3 є порушенням вимог ст.ст.61, 205, 210, 213 ЦПК України і підтверджує наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та обєктивності судді; 4) в судовому засіданні 16.03.2016 року секретар судового засідання підходила до позивача в період судового засідання.

Крім того, додатковими підставами для відводу судді у заяві про відвід представник відповідача заявляє наступні: 1) представник відповідача вважає, що провадження відкрито не суддею Славінською Н.Л., а Мазур, що, на її думку, підтверджується вказівкою на вказане прізвище в унікальному ідентифікаторі на ухвалі суду про відкриття провадження; 2) для вирішення заяви про відвід від 14.06.2016 року суддя Славінська Н.Л. пішла до «так званої нарадчої кімнати», а насправді залишилася у своєму кабінеті, де також відбувалося судове засідання, а учасники процесу вийшли в коридор; 3), на думку представника відповідача, суддя, перебуваючи в нарадчій кімнаті, телефонувала, зачитувала вголос заяву про відвід, радилася, як їй вирішити заяву про відвід, що чули усі присутні особи в коридорі, що, як вважає представник відповідача, є порушенням таємниці нарадчої кімнати, несамостійним ухваленням судового рішення, що унеможливлює обєктивність судді; 4) на думку представника відповідача, перебуваючи у нарадчій кімнаті, суддя вирішувала інші справи, оскільки того дня розглянула 8 справ та постановила 9 судових рішень, тоді як означена справа розглядалася з 11 години до закінчення робочого дня.

Відповідач не довіряє судді Славінській Н.Л., що, на думку ОСОБА_3, унеможливлює подальше слухання цієї справи під головуванням останньої.

Підтримуючи вказану заяву про відвід, представник відповідача ОСОБА_3 усно додала про те, що у випадку незадоволення заяви про відвід суддею Славінською Н.Л., відповідачем буде надіслано скарги щодо останньої у кваліфікаційну комісію суддів.

Крім того, представником відповідача ОСОБА_3 заявлено клопотання про те, що у випадку задоволення заяви про відвід, справу слід направити на розгляд до Сихівського районного суду м. Львова, де знаходиться відповідач, оскільки, на її думку, порушено правила підсудності при відкритті провадження у справі, виходячи з вимог ст.110 ЦПК України, так як позивач не перебуває у трудових відносинах з ПАТ «Концерн Хлібпром», а ст.109 ЦПК України передбачено, що позови до юридичних осіб предявляються в суд за їхнім місцем знаходження.

Суддя Славінська Н.Л. пояснень в судовому засіданні щодо заявленого відводу не надавала, зіславшись на те, що ч.1 ст.24 ЦПК України передбачено право особи, якій заявлено відвід, надавати пояснення. Зазначила, що розцінює вказану заяву про відвід як тиск на себе з метою прийняття необєктивного рішення, а також, як приниження її професійної діяльності. Погрози представника відповідача про те, що у випадку незадоволення заяви про відвід відповідач надсилатиме скарги на суддю в ВККС України, також розцінює як тиск на суддю, що може призвести до виникнення в майбутньому конфлікту інтересів.

Крім того, суддя Славінська Н.Л. повідомила сторони про те, що на теперішній час суддя Шаргородського районного суду Строгий І.Л. перебуває у відпустці до 25.07.2016 року, а голова суду ОСОБА_4 у звязку із відбуттям у відпустку відключена автоматизованою системою документообігу суду від автоматизованого розподілу справ, тому не можливо буде утворити новий склад суду у випадку задоволення заяви про відвід.

Позивач ОСОБА_1 та його представник адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення заяви про відвід як безпідставної, зазначили, що розцінюють її як тиск на суддю, а також, як спосіб затягування судового розгляду справи.

При цьому позивач ОСОБА_1 зазначив, що при задоволенні заяви про відвід судді Славінської Н.Л., не бажає, щоб справа направлялася за підсудністю до іншого суду, так як, відповідно до ст.110 ЦПК України, має розглядатися в Шаргородському районному судді.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 вважає, що справа відкрита Шаргородський районним судом без порушень правил підсудності, оскільки, хоча позивач на теперішній час і не перебуває у трудових відносинах з відповідачем, але спір виник з приводу трудових правовідносин через невиплату відповідачем позивачеві заборгованої заробітної плати. Категорично заперечує щодо направлення справи в Сихівський районний суд м. Львова. Але, враховуючи, що суддя Шаргородського районного суду Строгий І.Л. перебуває у відпустці, а голова суду ОСОБА_4 відключена від автоматизованого розподілу справ, то при визначенні підсудності покладається на вирішення суду, при цьому пропонує надіслати справу в Апеляційний суд Вінницької області для визначення підсудності, або ж направити справу у будь-який суд Вінницької області.

Представник відповідача вважає за необхідне задовольнити її клопотання і направити справу для розгляду до Сихівського районного суду м. Львова. Також, представник відповідача зазначила, що 14.06.2016 року вона, перебуваючи в коридорі суду, бачила, як голова суду в мантії заходила в кабінет адвоката ОСОБА_2, чого вона ніколи не бачила, вважає це недопустимим та «дикістю».

Розглянувши заяву представника відповідача про відвід судді суд прийшов до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що правосуддя в Україні здійснюється виключно судами.

Згідно із ст.8 Конституції України, в Україні діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу.

Статтею 2 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів», встановлено, що суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним відповідно до закону (ч.1 ст.7 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Згідно із ст.1 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Виходячи із загальних засад здійснення судочинства, визначених положеннями ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обовязків (…) має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Особиста безсторонність судді презюмується, поки не надано доказів протилежного, про що зазначено у п.43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» та у п.50 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Білуха проти України».

Не є підставами для відводу судді заяви, які містять лише припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними та допустимими доказами.

Відповідно до п.п.103, 104, 105 рішення Європейського суду з прав людини у справі «ОСОБА_5 проти України» від 09.01.2013 року (остаточне 27.05.2013 року), «Для того, щоб встановити, чи може суд вважатися «незалежним» у розумінні пункту 1 статті 6 Конвенції, слід звернути увагу…на спосіб призначення його членів і строк їхніх повноважень, існування гарантій проти тиску ззовні та на питання, чи створює орган видимість незалежного… Як правило, безсторонність означає відсутність упередженості та необєктивності. Згідно з усталеною практикою Суду існування безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції повинно встановлюватися згідно з: (1) субєктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він обєктивним у цій справі, та (2) об'єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності… Проте між субєктивною та об'єктивною безсторонністю не існує беззаперечного розмежування, оскільки поведінка судді не тільки може викликати обєктивні побоювання щодо його безсторонності з точки зору стороннього спостерігача (обєктивний критерій), а й може бути повязана з питанням його або її особистих переконань (суб'єктивний критерій)… Отже, у деяких випадках, коли докази для спростування презумпції субєктивної безсторонності судді отримати складно, додаткову гарантію надасть вимога обєктивної безсторонності…».

Аналогічний правовий висновок зроблено Європейським судом з прав людини у п.п.49, 50 рішення у справі «Білуха проти України».

Суд вважає, що представник відповідача ОСОБА_3, заявляючи про відвід судді Славінської Н.Л., не навела належних та допустимих доказів щодо обґрунтованості сумнівів у неупередженості та обєктивності судді, виходячи з наступного.

Так, в заяві про відвід судді від 06.07.2016 року представником відповідача заявлено ті ж підстави для відводу, які заявлялися в заяві про відвід від 14.06.2016 року, зокрема, щодо того, що: 1) 16.03.2016 року суддею Славінською Н.Л. задоволено клопотання позивача та зобовязано відповідача надати розрахунок середньоденного заробітку позивача, що, на думку ОСОБА_3, є порушенням вимог ст.60 ЦПК України та ст.10 ЦПК України, відповідно до яких сторонам у справі гарантується змагальність та доказування у справі покладається на сторони, а суд може витребувати тільки ті докази, щодо витребування яких у сторін є складнощі, проте, позивачем не вказано, у чому полягають складнощі у витребуванні вказаного доказу, та, крім того, подано розрахунок позовних вимог, який містить його розрахунок середньоденного заробітку, тим самим суддя проявила упередженість та необєктивність; 2) позивачем до позову не було подано доказів на підтвердження сплати судового збору, проте суддя Славінська Н.Л. відкрила провадження у справі, хоча, на думку ОСОБА_3, повинна була залишити позов ОСОБА_1 без руху; 3) суддя Славінська Н.Л. частково задовольнила клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо стягнення середнього заробітку та моральної шкоди, зокрема в частині вказаних вимог за період з 01.02.2013 року по 21.08.2013 року, а в решті клопотання відмовила, що на думку ОСОБА_3 є порушенням вимог ст.ст.61, 205, 210, 213 ЦПК України і підтверджує наявність обставин, які викликають сумнів у неупередженості та обєктивності судді; 4) в судовому засіданні 16.03.2016 року секретар судового засідання підходила до позивача в період судового засідання.

З приводу цих підстав заяви про відвід прийнято законне і обґрунтоване судове рішення ухвалу від 14.06.2016 року, де обмотивовано судом, з яких підстав суд відмовляє у задоволенні заяви про відвід.

Повторне заявлення представником відповідача тих самих підстав для відводу судді, з приводу яких наявне законне та обґрунтоване судове рішення, не передбачене нормами ЦПК України.

Крім того, суд розцінює це як зловживання представником відповідача своїми процесуальними правами.

Щодо заявлених представником відповідача додаткових підстав у заяві про відвід від 06.07.2016 року, суд виходить з наступного, щодо кожного додатково пункту заяви про відвід.

Так, представник відповідача вважає, що провадження відкрито не суддею Славінською Н.Л., а Мазур, що, на її думку, підтверджується вказівкою на вказане прізвище в унікальному ідентифікаторі на ухвалі суду про відкриття провадження. Вказане ствердження не відповідає дійсності, оскільки з ухвали про відкриття провадження вбачається, що воно відкрито саме суддею Славінською Н.Л., яка і направила ухвалу про відкриття провадження до ЄДРСР, а ОСОБА_6, яка є помічником судді і прізвище якої зазначено на штриховому ідентифікаторі, на підставі п.2.1 Посадової інструкції помічника судді, здійснює оформлення копій судових рішень для направлення стронам у справі, забезпечує внесення копій судових рішень до ЄДРСР під своїм особистим ідентифікатором.

Також, представник відповідача стверджувала в заяві про відвід, що для вирішення заяви про відвід від 14.06.2016 року суддя Славінська Н.Л. пішла до «так званої нарадчої кімнати», а насправді залишилася у своєму кабінеті, де також відбувалося судове засідання, а учасники процесу вийшли в коридор. Проте, вказане ствердження не відповідає дійсності. Шаргородський районний суд знаходиться у орендованому приміщенні, тому кожен суддя не забезпечений окремим кабінетом, окремим залом судових засідань та окремою нарадою кімнатою. У звязку із тим, що кабінет судді Славінської Н.Л. просторий, він використовується під зал судових засідань №3, де встановлено засоби фіксування судового засідання технічними засобами. Після судових дебатів сторін суддя залишається у цьому ж кабінеті, оскільки він є спеціально обладнаним для прийняття судових рішень: містить компютер, електронну та правову бібліотеку, підбірку законодавства, необхідні для ухвалення законного, обєктивного, справедливого, неупередженого рішення у справі. Ця кімната не має іншого виходу, тільки в коридор суду, тому ніхто не може в неї зайти і порушення таємниці нарадчої кімнати виключене.

До того ж, на думку представника відповідача, суддя, перебуваючи в нарадчій кімнаті 14.06.2016 року і вирішуючи заяву про відвід, телефонувала комусь, зачитувала вголос заяву про відвід, радилася, як їй вирішити заяву про відвід, що чули усі присутні особи в коридорі, що, як вважає представник відповідача, є порушенням таємниці нарадчої кімнати, несамостійним ухваленням судового рішення, що унеможливлює обєктивність судді. Вказане ствердження представника відповідача не відповідає дійсності, не підтверджене належними та допустимими доказами, тому не свідчить про порушення таємниці нарадчої кімнати, розцінюється судом як спосіб затягування розгляду справи та тиску на суд.

Крім того, на думку представника відповідача, перебуваючи у нарадчій кімнаті 14.06.2016 року з метою вирішення заяви про відвід, суддя вирішувала інші справи, оскільки того дня розглянула 8 справ та постановила 9 судових рішень, тоді як означена справа розглядалася з 11 години до закінчення робочого дня. Вказане ствердження представника відповідача не відповідає дійсності, оскільки суддя Славінська Н.Л. 14.06.2016 року розглянула три справи, які були призначені до 11 години згідно з графіком призначених справ. А також розглядала справи під час перерви, яка оголошувалася при розгляді означеної справи.

Таким чином, належних та допустимих доказів на підтвердження обставин, заявлених як підстави для відводу в заяві від 06.07.2016 року, представником відповідача не наведено.

Разом з тим, оскільки у в заяві про відвід представник відповідача заявляє, що відповідач не довіряє судді Славінській Н.Л., приходжу до висновку, що заява представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Славінської Н.Л. підлягає задоволенню з метою уникнення в подальшому стверджень представника відповідача про упередженість та необєктивність судді при ухваленні судового рішення у цій цивільній справі, а також метою уникнення виникнення конфлікту інтересів, з підстави виникнення у представника відповідача сумніву щодо неупередженості та обєктивності судді.

При цьому, права позивача та відповідача не порушуються.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.116 ЦПК України, якщо після задоволення відводів (самовідводів) неможливо утворити новий склад суду для розгляду справи, суд передає справу на розгляд іншому суду.

В Шаргородському районному суді працює троє суддів, при цьому, суддя Строгий І.Л. перебуває у щорічній відпустці, а суддя Соколовська Т.О. вибуває у щорічну відпустку.

Відповідно до ч.3 ст.11-1 ЦПК України, визначення судді або колегії суддів для розгляду конкретної справи здійснюється автоматизованою системою документообігу суду під час реєстрації відповідних документів за принципом вірогідності, який ураховує кількість справ, що перебувають у провадженні суддів, заборону брати участь у перегляді рішення для судді, який брав участь в ухваленні судового рішення, про перегляд якого ставиться питання, перебування суддів у відпустці, на лікарняному, у відрядженні та закінчення терміну повноважень.

Згідно з Положенням про автоматизовану систему документообігу суду, зокрема п.п. 2.3.3 пункту 2.3 «Розподіл судових справ між суддями», не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли за чотирнадцять днів, якщо інше не встановлено зборами суддів відповідного суду, до початку відпустки (якщо її тривалість становить не менше чотирнадцяти календарних днів).

Зборами суддів Шаргородського районного суду Вінницької області встановлено, що не розподіляються щодо конкретного судді судові справи, що надійшли за чотирнадцять робочих днів до початку відпустки судді.

Тому, враховуючи наведене, неможливо утворити новий склад суду для розгляду означеної цивільної справи, у звязку із чим слід передати її на розгляд іншому суду, в силу вимог п.3 ч.1 ст.116 ЦПК України.

Частиною 2 ст.116 ЦПК України передбачено, що справа передається до суду, найбільш територіально наближеного до цього суду, у випадках, встановлених пунктами 3 і 4 частини першої цієї статті.

Представник відповідача ОСОБА_3, що є ініціатором відводу судді Славінської Н.Л., заявила клопотання про передачу справи до Сихівського районного суду м. Львова, посилаючись на порушення правил підсудності при відкритті провадження у справі.

Суд вважає, що вказане клопотання задоволенню не підлягає, оскільки при відкритті провадження у справі Шаргородський районним судом дотримано правил підсудності, так як спір між позивачем та відповідачем виник з трудових правовідносин і, відповідно до ч.1 ст.110 ЦПК України, за вибором позивача, може предявлятися за його зареєстрованим місцем проживання, тоді як місце проживання ОСОБА_1 зареєстроване в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.3, на звороті).

Інших пропозицій щодо визначення підсудності представник відповідача не має.

Позивач ОСОБА_1 наполягає на продовженні розгляду справи у Шаргородському районному суді.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 заперечував щодо направлення справи для розгляду до Сихівського районного суду м. Львова, а також не мав пропозицій щодо визначення підсудності справи.

Враховуючи, що означена справа тривалий час перебуває в провадженні Шаргородського районного суду, але не розпочато її розгляд по суті через відкладення судових засідань та оголошення перерви в судовому засіданні за клопотаннями сторін та їх представників, то, з метою не затягування подальшого розгляду справи, суд вважає за необхідне, в силу вимог ст.116 ЦПК України, передати її на розгляд до іншого суду Вінницької області, так як до виходу з відпустки судді Шаргородського районного суду Строгого І.Л. наявний тривалий час щонайменше двадцять днів.

При визначенні питання, до якого суду слід передати справу, суд враховує, що ч.2 ст.116 ЦПК України встановлено, що справа має бути передана до суду, найбільш територіально наближеного до цього суду, а також враховує, що позивач ОСОБА_1 проживає в ІНФОРМАЦІЯ_1, де є залізнична станція і через вказаний населений пункт також здійснюється транспортне автобусне сполучення з м. Шаргород до м. Вінниці. Представник відповідача ОСОБА_3 проживає у м. Вінниці, що вбачається із довіреності (а.с.28).

Тому суд вважає, що з метою забезпечення прав позивача та відповідача, які матимуть можливість безперешкодно дістатися до м. Вінниці через наявність залізничного та автобусного сполучення, суд вважає, що означену цивільну справу для розгляду слід передати до Вінницького районного суду Вінницької області, який серед інших судів також є найбільш територіально наближеним до Шаргородського районного суду.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.20-24, 116, 210 ЦПК України, суд

ухвалив:

Заяву представника відповідача ОСОБА_3 про відвід судді Славінської Н.Л. задовольнити з підстави виникнення у представника відповідача сумніву щодо неупередженості та обєктивності судді.

Передати справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «Концерн Хлібпром» про стягнення індексації та компенсації в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати і середнього заробітку та моральної шкоди і судових витрат на розгляд до Вінницького районного суду Вінницької області.

Для передання цивільної справи на розгляд до Вінницького районного суду, направити її до канцелярії Шаргородського районного суду.

На ухвалу в частині вирішення питання про передачу справи на розгляд іншому суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Вінницької області через Шаргородський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: