Справа № 264/1766/15-ц Провадження № 22-ц/795/1529/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції - Головченко М.М. Доповідач - Тагієв С. Р.
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 жовтня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3,
при секретарі:ОСОБА_4,
за участю:позивача ОСОБА_5, відповідача ОСОБА_6, представників - ОСОБА_7, ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про встановлення факту проживання однією сімєю, визнання майна спільною сумісною власністю та його розподіл,

в с т а н о в и в:

У березні 2015 року ОСОБА_5 звернулась до суду з позовом, у якому просила встановити факт проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу з ОСОБА_6, розподілити спільно нажите майно, стягнувши з відповідача на її користь половину вартості автомобіля Mercedes Benz 313 CDI 2004 року випуску, вартість автомобіля Ford Tranzit 1996 року випуску, виділивши даний автомобіль в натурі відповідачу, а також грошові кошти в сумі 62 500 грн.

Рішенням Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2016 року позов задоволено частково. Встановлено факт проживання однією сімєю ОСОБА_5 та ОСОБА_6 з січня 2000 по травень 2014 року. Визнано автомобілі Ford Tranzit та Mercedes Benz 313 CDI обєктами спільної сумісної власності та визнано за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину вартості цих автомобілів. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1/2 частину вартості автомобілів в сумі 177485 грн.

В апеляційній скарзі відповідач вказує, що зазначене рішення суду винесене з порушенням вимог щодо його законності та обґрунтованості, посилається на невірне застосування судом норм матеріального та процесуального права, зокрема, неповне зясування обставин, що мають значення для справи. ОСОБА_6 в апеляційній скарзі заперечує, що їх проживання з позивачем носило характер подружнього у розумінні СК України, оскільки вони не мають спільних дітей та він не є усиновлювачем дитини позивача. Зазначає, що між ним та позивачем були «партнерські» стосунки, які не можуть регулюватись Сімейним кодексом України, а лише нормами ЦК України. Також в апеляційній скарзі позивач зазначає, що автомобіль було продано, кошти отримала ОСОБА_5 та його частку йому не повернула, а Mercedes Benz 313 CDI він купував за кошти, запозичені ним у борг у третіх осіб. За доводами відповідача вони спільно з позивачем у 2007 році придбали Камаз 5320, який позивач ОСОБА_5 без його згоди продала та його частку коштів не повернула.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення суду зміні з наступних підстав.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із того, що сторони проживали однією сімєю, отже, автомобілі Ford Tranzit та Mercedes Benz, придбані ними за час спільного проживання, є спільною сумісною власністю та підлягають поділу.

З таким висновком частково не погоджується апеляційний суд.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 спільно проживали без реєстрації шлюбу з січня 2000 р. по травень 2014 р. Даний факт визнаний відповідачем у запереченні на позов (а.с.80), у заяві про часткове визнання позову в частині встановлення факту проживання однією сімєю (а.с.123) та підтверджується показаннями свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14 Доводи апеляційної скарги про те, що відсутність спільних дітей виключає шлюбні стосунки не можуть бути взяті до уваги, оскільки частиною 1 ст. 2 СК України визначено, що учасниками сімейних відносин, які регулює Сімейний кодекс України, є, зокрема, подружжя. Сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки (ч. 2 ст. 3 СК України).

Відповідно до ст. 74 СК України якщо жінка та чоловік проживають однією сім'єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. На майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У період спільного проживання сторонами було придбано автомобілі Ford Tranzit 1996 року випуску та Mercedes Benz 313 CDI 2004 року випуску. Докази того, що дані автомобілі було придбано на особисті кошти одного з подружжя, у матеріалах справи відсутні.

Судом першої інстанції не надано оцінку тому факту, що автомобілі на даний час відчужено, і це не заперечується сторонами. Зокрема, автомобіль Ford Tranzit продано у період спільного проживання. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір на користь сімї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є обєктом спільної сумісної власності подружжя.

Враховуючи встановлені судом факти та відповідні їм правовідносини, автомобіль Ford Tranzit не може бути обєктом спільної сумісної власності сторін і позивач не має права на стягнення половини його вартості, оскільки відсутні будь-які докази, що відповідач продав даний транспортний засіб без згоди позивача та витратив кошти не в інтересах сімї. Тому рішення суду першої інстанції в цій частині необхідно змінити, виключивши Ford Tranzit з переліку обєктів спільної сумісної власності сторін.

Стосовно автомобіля Mercedes Benz 313 CDI, то відповідно до пояснень сторін та довідки ТСЦ 7442 РСЦ МВС в Чернігівській області (а.с.198) даний транспортний засіб продано відповідачем його рідній сестрі ОСОБА_15 22 липня 2015 року, тобто в період, коли сторони вже не проживали разом. Суд бере до уваги, що відчуження автомобіля здійснено без відома та згоди позивача. Судом першої інстанції вірно встановлено, що на підставі ст. 74 СК України даний автомобіль є обєктами спільної сумісної власності, на які поширюються положення глави 8 цього Кодексу.

У судовому засіданні сторони домовились, що вартість автомобіля Mercedes Benz 313 CDI складає 9000 доларів США, що станом на дату продажу за курсом НБУ становить 198 193 грн. Таким чином на підставі ст. 70-71 СК України, 355- 357 ЦК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути половину вартості автомобіля (99 097 грн.).

Апеляційний суд критично оцінює та не бере до у ваги боргові правовідносини, які склалися між ОСОБА_6 та його близькими родичами ОСОБА_16 та ОСОБА_17, а також ОСОБА_9 В ході судового розгляду було встановлено, що про дані боргові зобовязання стало відомо лише під кінець розгляду справи в суді першої інстанції і позивачу про них нічого не було відомо. Крім показань самого відповідача та боргових розписок (а.с. 85-86) факт отримання коштів ОСОБА_6 та їх повернення іншими доказами не підтверджується, тому відповідач самостійно несе відповідальність за даними зобовязаннями.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України, ст. 4 ЗУ «Про судовий збір» підлягають розподілу між сторонами понесені ними судові витрати пропорційно до задоволених вимог. Необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 судовий збір окремо за кожну з задоволених вимог: 243,60 грн. за немайновий спір про встановлення факту проживання однією сімєю, 1 982 грн. 1% вартості автомобіля Mercedes Benz, а також 702 грн. 50% вартості автотоварознавчої експертизи, а всього: 2927,60 грн. Стягненню з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_6 підлягає судовий збір за незадоволену майнову вимогу в сумі 934 грн. 1 % вартості автомобіля Ford Tranzit. Провівши взаємозалік, остаточно необхідно стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_5 1 993 грн. 60 коп., змінивши рішення суду першої інстанції у цій частині.

Статтею 303 ЦПК України встановлено межі розгляду справи апеляційним судом, відповідно до яких апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Доводи апеляційної скарги в частині автомобіля «Камаз» виходять за межі заявлених позовних вимог. Даний факт не позбавляє відповідача звернутись за захистом своїх прав до суду з відповідним позовом.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права є підставою для зміни рішення суду першої інстанції.

Зважаючи на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, а рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2016 року зміні в частині задоволених вимог та відносно розподілу судових витрат.

Керуючись ст.ст. 303, 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, 316-317, 319, 324 ЦПК України, апеляційний суд, -

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити частково.

Рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2016 року змінити в частині задоволених позовних вимог та відносно розподілу судових витрат.

Викласти третій та четвертий абзаци резолютивної частини рішення у такій редакції:

«Визнати автомобіль MERCEDES BENZ 313 CDI 2004 року випуску обєктом спільної сумісної власності вартістю 198 193 грн. Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) 99 097 грн. в рахунок 1/2 вартості автомобіля MERCEDES BENZ 313 CDI 2004 року випуску, визнавши за ОСОБА_6 право власності на зазначений автомобіль вцілому".

Викласти пятий та шостий абзаци резолютивної частини рішення у такій редакції:

«Стягнути з ОСОБА_6 (ІПН НОМЕР_1) на користь ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати в сумі 1993 грн. 60 коп.».

В іншій частині рішення Ічнянського районного суду Чернігівської області від 19 квітня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: