Провадження №2/331/1195/2016
05 жовтня 2016 року місто Запоріжжя
Жовтневий районний суд м. Запоріжжя в складі: головуючого судді Антоненко М.В., при секретарі Андрієнко С.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємство «Наше місто» про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення,-
У липні 2016 року позивач, ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, комунального підприємство «Наше місто» про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення.
В обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що є власником 1/2 частини квартири АДРЕСА_1, що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 27.08.2012 року № 35285924, виданим товариством з обмеженою відповідальністю «Запорізьке міжміське бюро технічної інвентаризації».
Іншим співвласником 1/2 частини спірної квартири є колишня дружина позивача ОСОБА_2, що підтверджується договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 04.06.2002 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Ніколаєвською Л.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 1627.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 23.09.2008 року шлюб між ОСОБА_1, та ОСОБА_2 розірвано.

Спірна квартира, співвласниками якої є позивач та відповідач, складається з двох жилих кімнат: під цифрою «2» площею 17,7 кв.м., під цифрою «3» площею 10,9 кв.м., а також допоміжних приміщень: кухні під цифрою «5» площею 7,2 кв.м., ванної кімнати під цифрою «7» площею 2,0 кв.м., туалету під цифрою «6» площею 1,1 кв.м., коридору під цифрою «1» площею 10,0 кв.м., комори під цифрою «4» площею 0,6 кв.м., квартира також обладнана балконом площею 1,87 кв.м.

Наведені дві кімнати в квартирі є ізольованими та кожна з житлових кімнат має окремий вхід з коридору, кімната під цифрою «2» має також вихід на балкон.

На даний час в спірній квартирі зареєстроване місце проживання позивача та його сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, а також відповідача та їхньої спільної доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

У зв'язку з тим, що між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 склалися неприязні відносини, у них постійно виникають сварки і суперечки з приводу користування квартирою, а відповідно до положень чинного законодавства України ОСОБА_1 позбавлений можливості виділити належну мені частку у спірній квартирі в натурі, оскільки квартира є неподільною річчю, тому у позивача виникла необхідність у визначенні порядку користування квартирою.

Окрім того, на початку 2015 року ОСОБА_2 змінила вхідні двері та замки. Ключів від нових замків позивачу не надала, що унеможливлює його доступ до квартири та грубо порушує його права, як співвласника цього майна, щодо володіння та користування квартирою, на неодноразові прохання пустити позивача до квартири відповідач відмовляє йому у цьому.

Будь-якого іншого житла для постійного проживання у ОСОБА_1 немає, на теперішній час він зі своєю дружиною та маленьким сином ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, вимушений винаймати житло, витрачаючи на це чималі грошові кошти, його дружина також не має у місті Запоріжжя свого житла, оскільки є уродженкою міста Севастополь, а після анексії Криму вимушена була покинути належне їй нерухоме майно в Криму.

24.03.2016 року ОСОБА_1 звернувся до Жовтневого відділення поліції Ленінського відділу поліції Головного управління національної поліції в Запорізькій області з письмовою заявою відносно перешкоджання йому з боку ОСОБА_2 у доступі до квартири АДРЕСА_1, 1/2 частки якої належить йому на праві власності. В ході проведеної перевірки були здійснені неодноразові виходи за вищевказаною адресою з метою опитати ОСОБА_2 за фактом вказаних подій, проте двері квартири ніхто не відчинив. При проведенні перевірочних дій з'ясовано, що зазначений конфлікт має ознаки цивільно-правових відносин, що виникають з володіння, користування та розпорядження нерухомим майном, а саме квартирою АДРЕСА_1, розгляд якого знаходиться в компетенції суду. Отже, позивачу було рекомендовано для вирішення спірного питання відносно користування квартирою звернутися до суду, що підтверджується висновком за результатами перевірки матеріалу СО № 3841 від 24.03.2016 року.

Таким чином, позивач просить суд встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1 - ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) житлову кімнату під цифрою «3» житловою площею 10,9 кв.м., - ОСОБА_2 (69095, АДРЕСА_2) житлову кімнату під цифрою «2» житловою площею 17,7 кв.м., обладнану балконом площею 1,87 кв.м. (відповідно до плану квартири в технічному паспорті); - підсобні приміщення: кухню під цифрою «5» площею 7,2 кв.м., ванну кімнату під цифрою «7» площею 2,0 кв.м., туалет під цифрою «6» площею 1,1 кв.м., коридор під цифрою «1» площею 10,0 кв.м., комору під цифрою «4» площею 0,6 кв.м. залишити в загальному користуванні між співвласниками квартири: ОСОБА_1 та ОСОБА_2; зобов'язати Міське комунальне підприємство «Основаніє» (69095, м. Запоріжжя, вул. Українська, 29-А, СДРПОУ 20485152) розподілити особовий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, та відкрити ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) окремий особовий рахунок на житлову кімнату під цифрою «3» площею 10,9 кв.м. квартири АДРЕСА_1; усунути перешкоди ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, та надання йому дублікату ключів від вхідних дверей квартири та стягнути з ОСОБА_2 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У судове засідання позивач з'явився, доводи, наведені в обґрунтування позовних вимог підтримав, просив суд позовні вимоги задовольнити в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечувала.

У судове засідання відповідач ОСОБА_2 не з'явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила.

Представник МКП «Основаніє» у судове засідання не з'явився, але до суду надійшла заява, згідно якої з 01.09.2016 року будинок за адресою: АДРЕСА_1 обслуговується комунальним підприємством «Наше місто», права МКП «Основаніє» не порушені, просили суд справу розглядати без їх участі.

Представник КП «Наше місто» у судове засідання не з'явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів постановляє заочне рішення.

У зв'язку з цим суд вважає можливим ухвалити заочне рішення.

Вивчивши матеріали справи суд приходить до наступного.

Судом встановлено такі факти та відповідні правовідносини.

Судом встановлено, що згідно витягу про державну реєстрацію прав №35285924 від 27.08.2012 року, номер запису 35061, книга 190, на підставі приватної власності ? частина квартири за адресою: АДРЕСА_2, належить ОСОБА_1, підстава - рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2012 року справа №2/808/135/2012.

Згідно технічного паспорту від 30.05.2002 року, інвентарний номер №42076, квартира АДРЕСА_4, належить: - ? частина ОСОБА_2, підстава Договір купівлі-продажу, посвідчено Ніколаєвською Л.Б. приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу від 04.06.2007 року №1627; - ? частина ОСОБА_1, підстава рішення Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 12.01.2012 року, справа №2/808/135/2012.

Згідно рішення Жовтневого районного суд м. Запоріжжя від 12.01.2012 року, справа №2/808/135/2012 за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на квартири, за ОСОБА_1 визнано право власності на ? частину квартири АДРЕСА_5.

Згідно рішення Жовтневого районного суд м. Запоріжжя від 23.09.2008 року, справа №2-2014/08, шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано.

Відповідно до статті 150 Житлового кодексу Української PCP, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Згідно пункту 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири. У протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщенням квартири, якщо про це заявлено позов.

Згідно із частиною 3 статті 9 ЖК УРСР, ніхто не може бути обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним.

Відповідно до статті 317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своєю власністю на власний розсуд, усім власникам забезпечується рівні умови здійснення своїх прав.

Відповідно до вимог статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 391 Цивільного кодексу України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до статті 356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

В силу статті 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації.

Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов'язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно статті 360 ЦК України, співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов'язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов'язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов'язаннями, пов'язаними із спільним майном.

Згідно статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства, а статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Таким чином, зібрані у справі докази вказують на наявність підстав для задоволення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємство «Наше місто» про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселенн.

За змістом ст. 88 ЦПК України, на користь позивача, як сторони по справі, чиї позовні вимоги задовольняються в повному обсязі, із відповідача ОСОБА_2 слід стягнути судові витрати у вигляді оплати судового збору у розмірі 551,2 грн.

Керуючись ст. ст. 11, 15, 60, 88, 208, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, комунального підприємство «Наше місто» про встановлення порядку користування квартирою, розподіл особового рахунку по сплаті житлово-комунальних послуг, усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення - задовольнити у повному обсязі.

Встановити порядок користування квартирою АДРЕСА_1, виділивши в користування:

- ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) житлову кімнату під цифрою «3» житловою площею 10,9 кв.м.,

- ОСОБА_2 (69095, АДРЕСА_2) житлову кімнату під цифрою «2» житловою площею 17,7 кв.м., обладнану балконом площею 1,87 кв.м. (відповідно до плану квартири в технічному паспорті);

- підсобні приміщення: кухню під цифрою «5» площею 7,2 кв.м., ванну кімнату під цифрою «7» площею 2,0 кв.м., туалет під цифрою «6» площею 1,1 кв.м., коридор під цифрою «1» площею 10,0 кв.м., комору під цифрою «4» площею 0,6 кв.м. залишити в загальному користуванні між співвласниками квартири: ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Зобов'язати комунальне підприємство «Наше місто» розподілити особовий рахунок, відкритий на ім'я ОСОБА_2 на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_3, та відкрити ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) окремий особовий рахунок на житлову кімнату під цифрою «3» площею 10,9 кв.м. квартири АДРЕСА_1.

Усунути перешкоди ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в здійсненні права користування квартирою АДРЕСА_1, шляхом вселення ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2, та надання йому дублікату ключів від вхідних дверей квартири.

Стягнути з ОСОБА_2 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер невідомий) на користь ОСОБА_1 (69095, АДРЕСА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1), понесені судові витрати у сумі 551,20 (п'ятсот п'ятдесят одна гривня двадцять копійок)гривень.

Відповідно до ч. 1 ст. 294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Відповідно до ст. 228 ЦПК України заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: М.В. Антоненко