У Х В А Л А

29 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Бондаренко Н.В., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Пиляй І.С., розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року накладено арешт на майно, яке належить ОСОБА_1, що проживає за адресою: АДРЕСА_1

В поданій на ухвалу суду апеляційній скарзі ОСОБА_1 покликається на її незаконність, через порушення судом першої інстанції норм процесуального права та невідповідність висновків суду дійсним обставинам справи.

Зазначає, що відповідно до ч. 3 ст. 152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Вважає, що суд першої інстанції необґрунтовано наклав арешт на її майно.

Із цих підстав просить скасувати ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання про накладення арешту на майно.

В ході апеляційного розгляду справи відповідач та її представник підтримали апеляційну скаргу та просили її задовольнити.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/2251/2016 Головуючий у 1 інстанції : Шуляк А.С.

Доповідач : Григоренко М.П.

Позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, а ухвалу суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в судове засідання, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню.

Забезпечуючи позов, шляхом накладення арешту на майно ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що заява позивача про забезпечення позову ґрунтується на законі, і в період розгляду справи відповідач має реальну можливість провести відчуження належного їй майна, що може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до частини 3 статті 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до роз'яснень, які містяться у пунктів 2, 4 та 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 „ Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову, оскільки існує ризик спричинення їм збитків у разі, якщо сам позов або пов'язані з матеріально-правовими обмеженнями заходи з його забезпечення виявляться необґрунтованими.

Відповідач не надав будь-яких доказів, які б свідчили про наявність у нього іншого майна, вартість якого б відповідала розміру заявлених позивачем вимог, а тому суд першої інстанції мав всі достатні підстави для накладення арешту на те майно, яке є в наявності.

Крім того, наголошуючи на не співмірності вжитих заходів забезпечення позову, сторона відповідача не надала будь-яких доказів щодо вартості майна, на яке судом накладено арешт.

У разі надання суду першої інстанції належних та допустимих доказів щодо вартості арештованого майна, сторона відповідача не позбавлена можливості ставити питання про обрання нових заходів забезпечення позову, в межах суми заявленого позову.

У зв'язку із викладеним, ухвала Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року підлягає залишенню без змін, як постановлена із додержанням вимог закону.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 318 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Здолбунівського районного суду Рівненської області від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Н.В. Бондаренко

С.С. Шимків