Справа № 490/6625/16-ц
н/п 2/490/2611/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(резолютивна частина)

08 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у розмірі 11 187 грн. 30 коп. та моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН

Справа № 490/6625/16-ц

РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року м. Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі:

головуючого - судді Подзігун Г. В.

при секретарі - Головацькому О. С.

за участю представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із позовом до відповідача, в якому просив стягнути на його користь 11 844 грн. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, належного йому на праві власності, а також 10 000 грн. моральної шкоди.

В обґрунтування своїх вимог позивач посилався на те, що 29 березня 2015 року сталася ДТП, в якій зазнав пошкоджень належний йому на праві власності автомобіль. ДТП сталася у звязку з тим, що працівником підприємства, який є відповідальною особою за утримання вуличних шляхових мереж в м. Миколаєві, не було забезпечено безпеку дорожнього руху та порушено вимоги правил, норм та стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху при утриманні автомобільних доріг і вулиць, що виразилось у відсутності тимчасових знаків регулювання дорожнього руху у місці вибоїни асфальтобетонного покриття.

Також позивач зазначає, що внаслідок ДТП йому заподіяна матеріальна шкода у розмірі 11 844 грн., з яких: 11 044 грн. - вартість ремонту транспортного засобу, а також 800 грн. додаткові витрати за оплату експертизи, а також моральна шкода 10000 грн.

Позивач у судовому засіданні вимоги позову підтримав у повному обсязі та просив про їх задоволення.

Представник відповідача у судовому засіданні проти позову заперечував. При цьому також надав до суду письмові заперечення, в яких посилався на те, що не було встановлено усіх обставин, які потягли за собою пошкодження автомобіля позивача, не виявлено причинно-наслідковий звязок механічних пошкоджень з невстановленням відповідного дорожнього знаку, не встановлені обставини дотримання водієм автомобіля ПДР в частині дотримання швидкісного режиму, правильності оцінки водієм дорожніх умов та дорожньої обстановки, технічної справності автомобіля.

Крім того, зазначав, що розмір заявлених збитків не відповідає фактичному, оскільки, на його думку, витрати на ремонт автомобіля в частині заміни пошкоджених деталей не є реальними збитками особи, оскільки не враховують залишкову вартість замінених деталей. Щодо відшкодування моральної шкоди також заперечував, посилаючись на недоведеність наявності душевних страждань.

Вивчивши доводи позову та письмових заперечень, заслухавши пояснення сторін, спеціаліста, допитавши свідків, дослідивши матеріали та обставини справи, судом встановлені наступні факти та відповідні ним правовідносини.

Як вбачається із матеріалів справи, постановою апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2015 року ОСОБА_4, який працює на посаді виконроба КП «ЕЛУ автодоріг», було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 140 КУпАП України.

Постановою встановлено, що 29 березня 2015 року ОСОБА_4, будучи відповідальною посадовою особою за утримання вуличних шляхових мереж м. Миколаєва, не забезпечив безпеку дорожнього руху та порушив вимоги правил, норм та стандартів п. п. 3.4.1 ДСТУ 3587-97, що виразилось у відсутності тимчасових знаків регулювання дорожнього руху у місці вибоїни асфальтобетонного покриття по вулиці Новосельській в районі перехрестя з провулком Промисловим, в результаті чого транспортний засіб MAZDA 323, державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача здійснив наїзд на перешкоду (яму на проїжджій частині), в результаті чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Вказаний автомобіль належить на праві власності позивачу ОСОБА_3

29 березня 2015 року субєктом оцінювальної діяльності ОСОБА_5 за участю позивача було оглянуто транспортний засіб MAZDA 323, та складено відповідний Акт огляду, із якого вбачається, що автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень у вигляді пошкоджень переднього бамперу, нижньої поперечини та трубки кондиціонера.

Крім того, аналогічний характер пошкоджень зазначений також і у довідці про ДТП та схемі наслідків ДТП.

Позивачем 03 квітня 2015 року на адресу відповідача направлялося повідомлення про проведення огляду автомобіля з метою визначення розміру збитків, яку представник КП «ЕЛУ автодоріг» отримав.

08 квітня 2015 року субєктом оцінювальної діяльності ОСОБА_5 було складено звіт № 02/04-15 про оцінку вартості (розміру) збитків, спричинених пошкодженням транспортного засобу, яким встановлено, що сума матеріального збитку, завданого позивачеві з урахуванням фізичного зносу, складає 10 387 грн. 30 коп.

Експертне дослідження було проведене за заявою ОСОБА_3, вартість його проведення склала 800 грн. 00 коп., які були сплачені позивачем, що підтверджується наявною у матеріалах справи копією квитанції.

Позивач вважає, що неправомірними діями працівника відповідача йому було заподіяно майнову та моральну шкоду, у звязку з чим і звернувся до суду із даним позовом.

Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Частиною 3 статті 14 і частиною 1 статті 16 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що учасники дорожнього руху мають права на безпечні умови дорожнього руху, на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху. Водій має право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невідповідності стану автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів вимогам безпеки руху.

Законом України «Про дорожній рух» встановлено, що до компетенції власників автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважених ним органів у сфері дорожнього руху належить, зокрема: розробка програм та здійснення заходів щодо розвитку, удосконалення, ремонту та утримання у безпечному для дорожнього руху стані доріг, вулиць та залізничних переїздів, зон відчуження; компенсація витрат власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортні пригоди сталися з причин незадовільного експлуатаційного утримання автомобільних доріг, вулиць та залізничних переїздів, за рішенням судових органів; забезпечення безпечних, економічних та комфортних умов дорожнього руху; забезпечення учасників дорожнього руху інформацією з питань стану аварійності та дорожнього покриття, гідрометеорологічних та інших умов; термінове усунення пошкоджень на автомобільних дорогах, вулицях та залізничних переїздах; своєчасне виявлення перешкод дорожньому руху та їх усунення, а у разі неможливості - невідкладне позначення дорожніми знаками, огороджувальними і направляючими засобами; організація виконання встановлених вимог щодо забезпечення безпеки дорожнього руху.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 Закону України «Про дорожній рух» власники доріг, вулиць та залізничних переїздів або уповноважені ними органи несуть відповідальність за створення безпечних умов руху на дорогах, вулицях та залізничних переїздах, що знаходяться у їх віданні.

Відповідно до п. 2 Єдиних правил ремонту і утримання автомобільних доріг, вулиць, залізничних переїздів, правил користування ними та охорони, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 30.03.1994р. № 198, (далі - Правила) ремонт і утримання дорожніх об'єктів що перебувають у комунальній власності, здійснюється відповідними комунальними дорожньо-експлуатаційними організаціями.

У п. 11 Правил встановлено, що власники дорожніх об'єктів або уповноважені ними органи, дорожньо-експлуатаційні організації зобов'язані: своєчасно і якісно виконувати експлуатаційні роботи відповідно до технічних правил з дотриманням норм і стандартів з безпеки руху; постійно контролювати експлуатаційний стан усіх елементів дорожніх об'єктів та негайно усувати виявлені пошкодження чи інші перешкоди в дорожньому русі, а за неможливості це зробити - невідкладно позначити їх дорожніми знаками, сигнальними, огороджувальними і направляючими пристроями відповідно до діючих нормативів або припинити (обмежити) рух; вирішувати питання забезпечення експлуатації дорожніх об'єктів у надзвичайних ситуаціях, за несприятливих погодно-кліматичних умов, у разі деформації та пошкодження елементів дорожніх об'єктів, аварії на підземних комунікаціях і виникнення інших перешкод у дорожньому русі й разом із спеціалізованими службами організації дорожнього руху і за погодженням з Державтоінспекцією оперативно вносити зміни до порядку організації дорожнього руху; відшкодовувати в установленому законодавством порядку збитки власникам транспортних засобів, якщо дорожньо-транспортна пригода сталася внаслідок незадовільного утримання доріг, вулиць, залізничних переїздів.

Вказані Правила є обов'язковими для їх власників або уповноважених ними органів, організацій, що здійснюють ремонт і утримання дорожніх об'єктів і користувачів (п. 1).

Частиною 1 статті 28-1 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що власники або балансоутримувачі об'єктів благоустрою вулично-дорожньої мережі населених пунктів забезпечують її утримання відповідно до Правил утримання вулично-дорожньої мережі населених пунктів та технічних засобів регулювання дорожнього руху, які затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства.

ОСОБА_6 правила ремонту і утримання вулиць та доріг населених пунктів затверджені наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України N 54 від 14.02.2012р.

Відповідно до п. 1.4 цих ОСОБА_6 правил віднесення номенклатури робіт до ремонту (капітального, поточного) чи утримання вулиць та доріг і встановлення міжремонтних строків служби дорожніх одягів, організацію робіт, порядок укладання договорів і порядок оплати, розроблення та затвердження проектно-кошторисної документації та порядок визначення вартості робіт з ремонту та утримання вулиць та доріг здійснюють відповідно до Порядку проведення ремонту та утримання об'єктів благоустрою населених пунктів, затвердженого наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства від 23 вересня 2003 року № 154, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 12 лютого 2004 року за № 189/8788 (далі - Порядок).

Пунктами 2.2 і 3.1 цього Порядку встановлено, що саме балансоутримувач забезпечує належне утримання та своєчасний ремонт об'єкта благоустрою власними силами або може на конкурсних засадах залучати до цього інші підприємства, організації.

Постановою апеляційного суду Миколаївської області від 27 листопада 2015 року було встановлено, що виконроб КП «ЕЛУ автодоріг» ОСОБА_4 Г будучи відповідальною посадовою особою за утримання вуличних шляхових мереж м. Миколаєва, не забезпечив безпеку дорожнього руху та порушив вимоги правил, норм та стандартів п. п. 3.4.1 ДСТУ 3587-97, що виразилось у відсутності тимчасових знаків регулювання дорожнього руху у місці вибоїни асфальтобетонного покриття по вулиці Новосельській в районі перехрестя з провулком Промисловим, в результаті чого транспортний засіб MAZDA 323, державний номер НОМЕР_1, під керуванням позивача здійснив наїзд на перешкоду (яму на проїжджій частині), в результаті чого транспортний засіб отримав механічні ушкодження.

Вказані обставини, а саме факт недотримання працівником відповідача правил ДСТУ 3587-97, факт спричинення транспортному засобу позивача шкоди, а також причинний звязок між діями та наслідками, в силу ст. 61 ЦПК України, є доведеними, у звязку з чим доказуванню не підлягають.

При цьому, обовязок доведення відсутності вини відповідача, відповідно до ст. 1166 ЦК України, покладається саме на відповідача, однак представник відповідача у судовому засіданні не надав таких доказів.

За такого, на думку суду, з відповідача на користь позивача слід стягнути 11 187 грн. 30 коп. в рахунок відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок пошкодження майна, належного йому на праві власності, з яких: 10 387 грн. 30 коп. - вартість відновлювального ремонту транспортного засобу позивачки, а також 800 грн. додаткові витрати за оплату експертизи, оскільки вказаний розмір збитків цілком доведений наявними у матеріалах справи доказами.

В свою чергу, відповідач, всупереч ст. 60 ЦПК України, не надав до суду жодних доказів того, що ДТП сталася у тому числі з вини водія транспортного засобу, а також не надав доказів, які би спростовували розмір заподіяних позивачці збитків.

Посилання відповідача на те, що витрати на ремонт автомобіля в частині заміни пошкоджених деталей не є реальними збитками, оскільки, на його думку, не враховують залишкову вартість таких замінених деталей, суд не приймає до уваги, оскільки вони спростовуються звітом № 02/04-15 про оцінку вартості (розміру) збитків та показами спеціаліста.

Інші доводи відповідача, викладені у запереченнях, не спростовують висновків суду і фактично свідчать про непогодження із постановою апеляційного суду Миколаївської області, яка набрала законної сили.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

При цьому, розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Обов'язок доказування у такому випадку, в силу ст. 60 ЦПК України, покладається на позивача.

Враховуючи усе вищевикладене, зважаючи на показання свідків у судовому засіданні, виходячи із наявних у матеріалах справи доказів, зокрема щодо того, що позивач був тривалий час позбавлений можливості використовувати належний йому транспортний засіб для роботи, що спричинило тимчасову зміну у його режимі життя, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача слід стягнути 1 000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, позовні вимоги є частково обґрунтованими і підлягають частковому задоволенню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1 102 грн. 40 коп.

Керуючись ст. ст. 10, 14, 60, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов - задовольнити частково.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_3 відшкодування майнової шкоди у розмірі 11 187 грн. 30 коп. та моральної шкоди у розмірі 1 000 грн.

Стягнути з Комунального підприємства "Експлуатаційне лінійне управління автодоріг" на користь ОСОБА_3 судовий збір у розмірі 1 102 грн. 40 коп.

Рішення може бути оскаржене через суд першої інстанції до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

СУДДЯ Г. В. ПОДЗІГУН