Провадження № 22-ц/783/3621/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Ю. Р.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 червня 2016 року колегія суддів Судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі :

головуючого Мікуш Ю.Р.,

суддів Павлишина О.Ф., Ніткевича А.В.

секретар Фейір К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» на заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26 грудня 2014 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 Нукзарієвича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки,-

ВСТАНОВИЛА:

Оскаржуваним заочним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 26 грудня 2014 року в задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Укрсиббанк» до ОСОБА_2 Нукзарієвича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про звернення стягнення на предмет іпотеки відмовлено.

Заочне рішення оскаржив представник позивача ОСОБА_6

В апеляційній скарзі зазначає, що вважає рішення таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Відмовляючи у задоволенні позову, суд посилався на норми ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», однак такий висновок суду суперечить нормам Цивільного кодексу України щодо належного виконання зобов»язань, ст.33 ЗУ «Про іпотеку» та практиці ВССУ. Стверджує, що встановлений вищенаведеним законом мораторій не підлягає застосуванню на стадії судового розгляду справи за позовом кредитора-іпотекодержателя про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів в межах виконавчого провадження, а лише на стадії виконавчого провадження. Чинність даного закону на час вирішення справи сама по собі не може бути підставою для відмови у позові, оскільки таким чином позивач буде позбавлений на повторне звернення до суду з позовом про захист свого права пов»язаного з неналежним виконанням договору кредиту. Просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю. Крім цього, просить зупинити виконання рішення на час дії ЗУ «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті».

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року заочне рішення залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 02 березня 2016 року ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 09 квітня 2015 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Представник позивача в судове засідання не з»явився, подав суду заяву про розгляд справи у відсутності представника банку, апеляційну скаргу підтримує в повному обсязі.

Відповідачі по справі не з»явилися в судове засідання, хоч були повідомлені судом за адресою, яка є в матеріалах справи та яку вони самі зазначали, а відтак відповідно до статті 305 ч.2 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до статті 197 ч.2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Матеріалами справи та судом встановлено, що 05 червня 2006 року між АКБ «УкрСиббанк», правонаступником якого є ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договір № 0, за умовами якого позивачем було надано кредит в розмірі 25 000 доларів США з кінцевим терміном погашення не пізніше 03 червня 2016 року та сплатою 13% річних за користування коштами.

На забезпечення виконання зобов»язань за Кредитним договором між позивачем та відповідачами 05 червня 2006 року укладено договір іпотеки, згідно з яким ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5 (іпотекодавці) передали в заставу позивачу (Іпотекодержателю) нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1 загальною площею 59,3 кв.м, що належить їм на підставі свідоцтва про право приватної власності на квартиру.

Із представленного позивачем розрахунку заборгованості за Кредитним договором № 0 вбачається, що ОСОБА_2 не виконує умови кредитного договору та взяті на себе за ним зобов»язання. Згідно з розрахунком позивача складеного відповідно до умов кредитного договору заборгованість позичальника перед банком за Кредитним договором станом на 28 серпня 2014 року становить 112 699,97 грн. .

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що враховуючи положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті (надалі Закон України «Про мораторій» ) у спірній квартирі площею 59,3 кв.м проживають відповідачі, спірна квартира перебуває в іпотеці для забезпечення належного виконання умов споживчого кредиту, який надано в іноземній валюті та неможливість звернення стягнення на спірну квартиру під час дії мораторію на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення споживчих кредитів в іноземній валюті.

Колегія суддів Апеляційного суду не погоджується із висновком суду першої інстанції.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов»язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов»язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно статті 526 ЦК України зобов»язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Частинами першою та третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» передбачено право іпотекодержателя задовольнити свої вимоги за основними зобов»язаннями шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов»язання.

Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

07 червня 2014 року набув чинності Закон України «Про мораторій», згідно з пунктом 1 якого не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно зі статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно зі статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов»яань громадянина України ( позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами-резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що: таке нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника/ майнового поручителя або є об»єктом незавершенного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно; загальна площа такого нерухомого житлового майна ( об»єкта незавершенного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв.м для квартири та 250 кв.м для житлового будинку.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції поняття мораторій тлумачив як звільнення від його виконання, а не відстрочення виконання зобов»язання.

Так як зазначений Закон не зупиняє дію решти нормативно-правових актів, що регулюють забезпечення зобов»язань, то й не може бути мотивом для відмови в позові, а є правовою підставою, що унеможливлює примусове виконання рішень про звернення стягнення на предмет іпотеки, тобто рішення суду в частині звернення стягнення на предмет іпотеки на час дії Закону України «Про мораторій» не підлягає до виконання.

Аналогічної правової позиції дотримується Верховний Суд України і така викладена у постанові Верховного суду України від 01 липня 2015 року у справі № 6-781 цс /15 та відповідно до статті 360-7 ЦПК України є обов»язковою для всіх судів.

Відповідно до ст.ст. 10,60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Враховуючи те, що сторонами по справі не надано доказів про те, що відповідачі по справі забезпечені іншим житлом, колегія суддів вважає за необхідне застосувати Закон України «Про мораторій».

Відповідно до статті 309 ч.1 п.п.3,4 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Виходячи із наведенного вище, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає до скасування із постановленням нового рішення про задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307 ч.1 п.2, 309 ч.1 п.3,4, 314 ч.2, 316, 317, 319 ЦПК України,- колегія суддів,-

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Заочне рішення Сихівського районного суду м.Львова від 26 грудня 2014 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» задовольнити.

Звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру №3 загальною площею 59,3 кв.м., що розташована за адресою вул. Зелена, буд 130 у м.Львові, та належить ОСОБА_2 Нукзарієвичу, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 для задоволення вимог ПАТ «УкрСиббанк», що виникли на підставі Договору про надання споживчого кредиту №0 від 05 червня 2006 року в розмірі 8113,18 (вісім тисяч сто тридцять доларів США,18 центів), що за курсом НБУ станом на 28.08.2014 року становить 112 699,97грн.

Реалізацію нерухомого майна: квартири АДРЕСА_2, що належить на праві власності ОСОБА_2 Нукзарієвичу, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 проводити у межах процедури виконавчого провадження з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», встановивши початкову ціну на підставі оцінки майна, проведену суб»єктом оціночної діяльності.

На час дії Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» відстрочити виконання рішення суду.

Стягнути з ОСОБА_2 Нукзарієвича, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 в користь ПАТ «УкрСиббанк» солідарно судові витрати по справі в сумі 2479,40 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржене до Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий Ю.Р. Мікуш

Судді А. В. Ніткевич

ОСОБА_7