Справа № 638/6566/16-ц
Провадження № 2/638/3123/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17.08.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова в складі:

головуючого судді Шестака О.I.,

при секретарі Піоваровій О.Ю.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом,

в с т а н о в и в :

Позивач звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому просить визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, померлого 21.12.2000 р. та після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 20.06. 2011 р.

В обґрунтування позовних вимог вказала, що її мати, ОСОБА_4 (шлюбне прізвище ОСОБА_3) Т.О. стала власником квартири АДРЕСА_1 на підставі договору купівлі-продажу від 03.08.1996 р. №НЗ-1020, зареєстрованого в електронному реєстрі прав власності на нерухоме майно від 17.12.2004 р., рішення про державну реєстрацію в КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2012 р. № 35556324.

Під час придбання вказаної квартири мати позивача перебувала в зареєстрованому шлюбі з її батьком ОСОБА_3, який був розірваний 16.09.1997 р.

Позивач вказала, що її батько, ОСОБА_3, помер 21.12.2000 р. Після його смерті вона прийняла належну йому спадщину як малолітня дитина на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України. Її мати, ОСОБА_4 (шлюбне прізвище ОСОБА_3) Т.О., померла 20.06.2011 р. На день смерті матері позивач була зареєстрована і проживала разом з нею.

Посилаючись на ст.ст. 1261, 1268, 1269 ЦК України, ОСОБА_1 вказує, що вона прийняла спадщину належним чином як спадкоємець першої черги і має отримати на неї право власності.

Позивач вказує, що при зверненні до нотаріуса для одержання свідоцтва про право на спадщину після смерті матері, їй не змогли видати свідоцтва в зв'язку з неможливістю визначення обсягу спадкового майна. Нотаріус запропонувала їй звернутися за захистом своїх прав до суду.

Позивач ОСОБА_1, а також її представник в судове засідання не зявились. Представник позивача подала до суду заяву, в якiй просила розглянути справу без її участі, позов просила задовольнити.

Відповідач в судове засiдання не зявився, до суду подав заяву, в якiй просив розглянути справу без його участі, позовнi вимоги визнав в повному обсязі, проти задоволення позовних вимог не заперечував.

Дослiдивши матеріали справи, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Вiдповiдно до свiдоцтва про народження серії IV-ВЛ №398645, 11.01.1988 р. народилась ОСОБА_1, про що в книзi реєстрації актiв про народження зроблено запис №387. Батьком записано ОСОБА_5, матiр'ю ОСОБА_6.

Вiдповiдно до копiї договору купiвлi-продажу квартири вiд 03.08.1996 р., реєстраційний номер НЗ-1010, ОСОБА_7 продав, а ОСОБА_6 купила квартиру №47 за адресою: м. Харків, вул. Сумгаїтська, 7, житловою площею 19,0 кв.м, загальною площею 34,1 кв.м.

ОСОБА_8 про державну реєстрацію прав, право власності ОСОБА_9 на квартиру АДРЕСА_1 було зареєстрованов КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» від 28.03.2012 р. за № 35556324.

З відомостей, викладених ОСОБА_1 в позовній заяві, вбачається, що під час придбання вказаної квартири ОСОБА_9 перебувала в зареєстрованому шлюбі з батьком позивача ОСОБА_3, який був розірваний 16.09.1997 р.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Вiдповiдно до ст. 368 ЦК України, спiльна власнiсть двох або бiльше осiб без визначення часток кожного з них в правi власностi є спiльною сумiсною власнiстю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їх спiльною сумiсною власнiстю, якщо iнше не встановлено договором або законом.

Вiдповiдно до ст. 370 ЦК України, співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. В разі виділу частки із майна, що є в спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників в праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Вiдповiдно до ч. 1 ст. 70 СК України, в разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Таким чином, ОСОБА_3 мав право на 1/2 частину вказаної квартири як на придбане в шлюбі спільне сумісне майно подружжя.

Після розірвання шлюбу з ОСОБА_3 мати позивачки змінила шлюбне прізвище ОСОБА_3 на ОСОБА_4, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ №074923 від 16.09.1997 р.

Вiдповiдно до свідоцтва про смерть серiї 1-ВЛ №272427, ОСОБА_3 помер 21.12.2000 р., про що в Книзi реєстрації актів про смерть 22.12.2000 р. зроблено запис за №2385.

ОСОБА_8 п. 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов'язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Відповідно до ст.1261 ЦК України, в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

ОСОБА_8 ч. 4 ст.1268 ЦК України, малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених ч.ч. 2-4 ст. 1273 цього Кодексу.

Право ОСОБА_3 на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2 виникло до набрання чинності ЦК України 2004 р.

З матеріалів справи вбачається, що на день смерті батька позивачці було 12 років, тому вона вважається такою, що прийняла спадщину після смерті батька як малолітня дитина на підставі ч. 4 ст. 1268 ЦК України.

Відповідно до довідки з місця проживання про склад сімї та прописку №1234 від 12.04.2016 р., ОСОБА_1 зареєстрована і проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 з 03.06.2004 р. Вказане також підтверджується штампом в паспорті позивача на відповідній сторінці.

Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що позивач фактично прийняла спадщину після смерті батька.

Вiдповiдно до свідоцтва про смерть серiї 1-ВЛ №312755, ОСОБА_4 померла 20.06.2011 р., про що в Книзi реєстрації смертей 21.06.2011 р. зроблено вiдповiдний актовий запис за №8366.

З указаної довідки з місця проживання вбачається, що на момент смерті ОСОБА_4 позивач була зареєстрована і проживала разом з нею в квартирі АДРЕСА_2.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги ОСОБА_1 визнав в повному обсязі, проти їх задоволення не заперечував.

Відповідно до свідоцтва про народження серії I-ВЛ №364753, ОСОБА_2 народився 20.03.1973 р. Його батьком записаний ОСОБА_10, матірю ОСОБА_11.

Відповідно до свідоцтва про народження серії П-АВ №480535, ОСОБА_12 народилась 23.06.1968 р. Її батьком записаний ОСОБА_10, матірю ОСОБА_11.

Таким чином, мати позивача ОСОБА_12 і відповідач ОСОБА_2 були рідними братом і сестрою.

В матеріалах справи відсутні будь-які відомості про звернення відповідача до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті сестри.

Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців).

Стаття 1217 ЦК України передбачає, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

У відповідності зі ст. 1223 ЦК України, в разі відсутності заповіту, визнання його недiйсним, неприйняття спадщини або вiдмови вiд її прийняття спадкоємця за заповiтом, а також в разi неохоплення заповiтом всієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначенi в ст.ст. 1261-1265 цього Кодексу.

Стаття 1261 ЦК України передбачає, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, в тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Виходячи з викладеного, суд вважає можливим визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_3, померлого 21.12.2000 р., та після смерті матері ОСОБА_4, померлої 20.06.2011 р.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 214-215, 218 ЦПК України , ст.ст. 16, 317, 328, 392, 1216, 1220, 1222, 1258, 1261, 1267, 1268 ЦК України, суд :

в и р i ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування за законом, - задовільнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на квартиру АДРЕСА_2 в порядку спадкування за законом після смерті її батька ОСОБА_3, померлого 21.12.2000 р., та після смерті її матері ОСОБА_4, померлої 20.06.2011 р.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Харківської області через районний суд протягом 10 днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Головуючий: