Справа № 462/2348/15 Головуючий у 1 інстанції: Ліуш А.І.
Провадження № 22-ц/783/2556/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Штефаніци Ю. Г., Мельничук О. Я.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 лютого 2016 року у справі за позовом ЛМКП «Львівводоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості, -

в с т а н о в и л а:

26.03.2015 року ЛМКП «Львівводоканал» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості в розмірі 2140,93 грн. за послуги з водопостачання та водовідведення за період з січня 2004 року по березень 2015 року.

В обґрунтування позову покликалося на те, що відповідачі є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, однак за надані послуги оплати в повному обсязі не проводять, що призвело до виникнення вказаної заборгованості.

Оскаржуваним рішенням позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 на користь ЛМКП «Львівводоканал» 2140 грн. 93 коп. заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржив ОСОБА_2

Вважає його незаконним, необгрунтованим та таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Зокрема, зазначає, що суд першої інстанції безпідставно не задоволив клопотання відповідачів про застосування до даного спору строків позовної давності для звернення до суду. Факт пропуску позивачем строку звернення до суду встановлений рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, а відтак є обов»язковим при розгляді даної справи в силу п. 3 ст. 61 ЦПК України. Вказаним рішенням відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ЛМКП «Львівводоканал» про зобов»язання списання боргу та стягнення моральної шкоди у зв»язку з пропуском строку позовної давності. Крім того, вирішуючи спір, суд не виконав вимог ст. 10 ЦПК України щодо обов»язку сприяти всебічному і повному з»ясуванню обставин справи, не дав належної оцінки доводам сторін у справі, що є обов»язковим елементом справедливого судового розгляду.

Просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, заслухавши пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення з наступних мотивів.

Відповідно до п.5 ч.3 ст.20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобовязаний сплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до комунальних послуг належить послуги із централізованого постачання холодної та гарячої води, водовідведення.

Відповідно до положень ст. 64 та ст. 156 ЖК України відповідачі несуть солідарну відповідальність за виконання зобовязань по оплаті наданих житлово-комунальних послуг.

Згідно ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом, в тому числі згідно Закону України «Про захист прав споживачів».

Встановлено, що відповідачі ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4, що зареєстровані та проживають ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул. На четвертях у м. Львові /а.с. 4/ є споживачами послуг з водопостачання та водовідведення, які надаються позивачем.

Нарахування плати за надані послуги за період з 01 січня 2004 року по 01 березня 2015 року позивачем розраховано за тарифами, встановленими для будинків з водопроводом, каналізацією з ваннами та швидкодіючими газовими (електро) водопідігрівачами і багатоточковим водорозбором з розрахунку 8,52 куб.м на 1 особу в місяць.

Згідно з даними розрахунку про нарахування та оплату послуг № від 11 березня 2015 року /а.с. 7/ борг відповідачів перед позивачем за послуги із водопостачання та водовідведення станом на 01 березня 2015 року становить 2140,93 грн.

Вказаний розрахунок містить інформацію про проведення позивачем у грудні 2010 року корекції заборгованості за період з січня 2004 року по листопад 2010 року на суму 2095,74 грн. Дана корекція, як пояснила в засіданні колегії суддів представник позивача, була проведена у зв»язку з виявленням у квартирі відповідачів обладнання з водовідведення, а розрахунок послуг за цей період проведено позивачем лише за послуги з водопостачання.

Однак, матеріали справи не містять доказів того, коли позивачем було виявлено, що в квартирі відповідачів встановлено обладнання з водовідведення. Зокрема, у справі відсутній акт комісії позивача про встановлення даного факту чи інший доказ. Натомість, відповідачем для огляду в судовому засідання було надано технічну документацію на встановлення в квартирі сантехнічних приладів, яка містить інформацію про її погодження ЛМКП «Львівводоканал». Тобто, водовідведення в квартирі відповідачів було влаштовано з відома та за погодженням з позивачем, який здійснює контроль за експлуатацією систем водопостачання та водовідведення.

Наведене свідчить про те, що позивачу було відомо про споживання відповідачами послуг з водовідведення, однак такий нараховував відповідачам за цей період плату лише за водопостачання, що є виключно правом позивача, та така плата відповідачами сплачувалася регулярно.

На зазначене суд першої інстанції уваги не звернув, що привело до неповного з»ясування судом обставин справи.

Згідно розрахунку заборгованості, проведеної позивачем /а.с.6 /, станом на листопад 2010 року заборгованість відповідачів за надані послуги з водопостачання без врахування корекції, становить 64,20 грн., яка, на думку колегії суддів, і підлягає стягненню з відповідачів в користь позивача.

Задовольняючи позовні вимоги ЛМКП «Львівводоканал» на суму 2140,93 грн. за період з січня 2004 року по березень 2015 року, районний суд виходив з того, що такий розмір заборгованості встановлено рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 25 лютого 2015 року, яке набрало законної сили, у справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ЛМКП «Львівводоканал» про зобов»язання списання боргу та стягнення моральної шкоди. Однак, як вбачається із змісту зазначеного рішення, суд відмовив у задоволенні позову ОСОБА_2, ОСОБА_3 у зв»язку з пропуском строку позовної давності для звернення до суду та правильність нарахування плати за надані за цей період послуги судом не досліджувалося. А відтак, колегія суддів приходить до висновку, що правильність таких нарахувань підлягає дослідженню при розгляді даного спору.

Доводи апеляційної скарги щодо незастосування судом строків позовної давності на увагу не заслуговують, оскільки як вбачається з матеріалів справи, за заявою ЛМКП «Львівводоканал» 13.04.2012 року було видано судовий наказ, який в наступному ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 07.05.2012 року було скасовано, що свідчить про переривання строку позовної давності.

Керуючись ст. 303, 309, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 09 лютого 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким позовом ЛМКП «Львівводоканал» до ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ОСОБА_2, ОСОБА_4 в користь ЛМКП «Львівводоканал» 64,20 грн. заборгованості з водопостачання та водовідведення за період з січня 2004 року по листопад 2010 року.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Штефаніца Ю. Г.

ОСОБА_5