Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2016 Справа №607/19417/14-ц

Тернопільський міськрайонний суд в складі:

головуючого судді В.М. Братасюка

за участю секретаря О.І. Чичкевич

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Тернополі справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, як солідарних боржників , -

В С Т А Н О В И В:

Позивач Публічне акціонерне товариство «Альфа Банк», зазначивши, як правову підставу позову, норми зобов'язального права Розділу 1 Книги п'ятої ЦК України та ст. 1046- 1054 Гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад», звернулося до суду з позовною заявою до ОСОБА_4, ОСОБА_1 про стягнення з відповідачів солідарно на користь позивача борг за договором кредиту №1901/0807/88-222 від 28.08.2007 року в сумі 21 650, 55 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 10.09.2014 року становило 280 413, 47 гривень, 514, 63 доларів США, що становило 6 665, 38 гривень та 754, 57 гривень пені.

В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на неналежне відповідачами, як поручителем та майновим поручителем позичальника обов'язків з своєчасного погашення кредитної заборгованості, й наполягав на стягненні кредитної заборгованості еквівалентно в гривні станом на дату проведення розрахунку - 10.09.2014 року.

Ухвалою суду від 08.02.2016 року, за клопотанням сторони позивача, позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» в частині вимоги до ОСОБА_1, залишено без розгляду.

Надалі, у зв'язку із смертю відповідача ОСОБА_4, представник позивача направив на адресу суду заяву від 21.09.2016 року, про залучення співвідповідачами у справі ОСОБА_1 та доньку ОСОБА_4 - ОСОБА_2, згідно якої (заяви), не змінюючи правової підстави позову (Розділу 1 Книги п'ятої ЦК України та ст. 1046- 1054 Гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад») просить стягнути з ОСОБА_1, ОСОБА_2, як солідарних боржників, вищезазначену суму.

В судове засідання представник позивача не з'явився, направив на адресу суду письмове клопотання про підтримку позовних вимог в повному обсязі та просить їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, направили письмові заперечення на позовну заяву банку.

Всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справі, суд встановив наступні обставини:

Відповідно до ч. 1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, у спосіб передбачений ч.2 ст.16 ЦК України.

25 травня 2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитними договорами.

В свою чергу, 15 червня 2012 року, між ПАТ «Дельта Банк» та ПАТ «Альфа Банк» був укладений Договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитним договором.

Згідно вищезазначеного угод (договорів) відбулося відступлення Права вимоги за Кредитним договором № 1901/0807/88-222 від 28.08.2007 року, що було укладено між ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та ОСОБА_4, на користь ПАТ «Альфа-Банк».

28.08.2007 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та фізична особа - громадянин (ка) України яким (якою) е - ОСОБА_4, уклали кредитний договір № 1901/0807/88-222.

Відповідно до умов вищевказаного Кредитного Договору, Банк зобов'язався надати ОСОБА_4 кредит у сумі 25 000,00 дол. США, а позичальник зобов'язався повернути наданий кредит і сплатити проценти за користування в сумі, строки та на умовах, що передбачені Кредитним договором та Додатком № 1 до нього - Графіком погашення кредиту.

Банк свої зобов'язання за Кредитним договором виконав, надавши позичальнику ОСОБА_4, кредит у сумі 25 000,00 дол. США, що підтверджується випискою з особового рахунку Відповідача.

Як зазначає позивач, в порушення умов Кредитного договору, ОСОБА_4, свої зобов'язання належним чином не виконав, в результаті чого станом на 10.09.2014 року має прострочену заборгованість за кредитом - 21 650,55 дол. США, що за курсом НБУ на 10.09.2014 року складає - 280 413,47 грн., за відсотками - 514,63 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 6 665,38 грн..

Розмір заборгованості за договором кредиту позивач підтвердив письмовим розрахунком .

Відповідно до ст. 549 Цивільного кодексу України та умов Кредитного договору, у разі невиконання, чи несвоєчасного виконання зобов'язань в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно з умовами Договору, позичальник зобов'язаний сплатити Позивачу неустойку (штраф, пеня).

Станом на 10.09.2014 року банк нарахував неустойку, розмір якої становить - 58,26 дол. США, що за офіційним курсом НБУ на дату розрахунку складає - 754,57 грн.

В забезпечення виконання зобов'язань Позичальника, що випливають з Основного договору, відповідно до ст. 553 ЦК України, 28.08.2007 року ВАТ "Сведбанк" (правонаступник ПАТ "Сведбанк") та фізична особа - громадянин(ка) України ОСОБА_1 (Відповідач 2), уклали Договір Поруки №1901/0807/88-222-Р-1

Відповідно до умов Договору поруки Відповідач 2 як поручитель поручається за виконання позичальником обов'язків, що виникли на підставі Основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому.

Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За змістом умов Договору поруки, позичальник та Відповідач 2 повинні були відповідати перед Позивачем за порушення обов'язків за Договором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед Банком у тому ж обсязі, що і Боржник.

Проте, як встановлено з свідоцтва про смерть НОМЕР_1, виданого 16 жовтня 2015 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області, ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

За приписами ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

В пункті 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» від 12.06.2009 року за № 5 дані поняття тлумачаться наступним чином:

«Зокрема, у позивача суд повинен з'ясувати предмет позову (що конкретно вимагає позивач), підставу позову (чим він обґрунтовує свої вимоги) і зміст вимоги (який спосіб захисту свого права він обрав).»…«Оскільки підставою позову є фактичні обставини, що наведені у заяві, то зазначення позивачем конкретної правової норми на обґрунтування позову не є визначальним при вирішенні судом питання про те, яким законодавством слід керуватися при вирішенні спору».

Відтак підстава позову - це ті обставини, які обґрунтовують вимогу позивача.

Разом з тим суд зауважує, що змінивши за заявою від 21.09.2016 року, за власним бажанням сторону відповідача на ОСОБА_1 і ОСОБА_2, представник позивача залишив без змін первісну підставу позовних вимог - позов було заявлено з приводу зобов'язальних (договірних) відносин позивача та первісних відповідачів, з посиланням, як правову підставу позову, на норми зобов'язального права Розділу 1 Книги п'ятої ЦК України та ст. 1046- 1054 Гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад» про стягнення суми позики з боржника та поручителя; й при цьому з метою обґрунтування позовних вимог до нових співвідповідачів, в судове засідання представник позивача не з'явився, обмежившись направленням лише заяви про розгляд справи за власної відсутності.

А тому суд, керуючись принципом диспозитивності судового розгляду, продовжує розглядати позов ПАТ «Альфа Банк» до нових відповідачів, в межах заявлених в позовній заяві вимог та підстав позову.

Як зазначенено вище, ІНФОРМАЦІЯ_1, помер ОСОБА_5, що стверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1, виданим 16 жовтня 2015 року Білецькою сільською радою Тернопільського району Тернопільської області.

Згідно довідки Білецької сільської ради Тернопільського району Тернопільської області від 22.08.2016 року за №354, на дату смерті ОСОБА_4 , разом з ним проживали і були зареєстровані ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

З приводу вимоги банку до ОСОБА_1, як поручителя за договором поруки, по зобов'язаннях боржника, що випливають з договору кредиту №1901/0807/88-222 від 28.08.2007 року, суд зауважує наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 559 ЦК порука припиняється у разі переведення боргу на іншу особу, якщо поручитель не поручився за нового боржника. Аналогічне правило міститься також у ч. 1 ст. 523 ЦК - порука або застава, встановлена іншою особою, припиняється після заміни боржника, якщо поручитель або заставодавець не погодився забезпечувати виконання зобов'язання новим боржником.

Порука ґрунтується на довірі сторін, і головним критерієм у вирішенні поручителем питання про взяття на себе тягаря відповідальності за виконання ним обов'язку іншої особи є урахування особистих якостей боржника, його платоспроможність, фінансове становище, ділова репутація.

При заміні боржника новою особою, з якою поручителя довірчі стосунки не пов'язують, логічним є припинення поруки, якщо поручитель не надав згоди на її збереження.

Згідно з ЦК (статті 513, 520, 521) заміна боржника у зобов'язанні відбувається шляхом укладення правочину про заміну боржника, причому у тій самій формі, в якій було укладено правочин, на підставі якого виникло зобов'язання.

Однак заміна боржника може здійснюватись і з інших підстав, зокрема при спадкуванні.

Так, у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов'язанням, у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов'язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця (статті 1216, 1218 ЦК). Таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов'язанням (ухвала Верховного Суду України від 6 липня 2011 р. у справі № 6-25785св09).

При цьому слід враховувати, що згідно зі ст. 1282 ЦК спадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину.

Відповідальність поручителя, який поручився за нового боржника - спадкоємця, також має обмежуватися вартістю майна, одержаного у спадщину, а не усією сумою боргу у випадку, якщо борг перевищує спадкову масу. За відсутності ж спадкового майна зобов'язання припиняється, оскільки виконати його неможливо (згідно зі ст. 607 ЦК зобов'язання припиняється неможливістю його виконання у зв'язку з обставиною, за яку жодна із сторін не відповідає).

Отже, на поручителя у випадку смерті боржника може бути покладено відповідальність лише за таких умов: наявності у боржника правонаступника - спадкоємця, який прийняв спадщину; наявності спадкового майна; зафіксованої письмово згоди поручителя відповідати за нового боржника, у тому числі й у договорі поруки.

Належних та допустимих доказів належності у ОСОБА_5 майна спадкового майна та зафіксованої письмової згоди поручителя - відповідачки ОСОБА_1 відповідати за нового боржника, стороною позивача суду не доведено, хоча в силу ст. 60 ЦПК України, обов'язок доказування покладається на кожну із сторін спору.

А тому, з урахувань наведеного та тієї обставини, що незважаючи на зміну позивачем сторони відповідача, проте залишення позивачем без змін підстав позову - судом розглядається вимога банку виключно з приводу зобов'язальних (договірних) відносин сторін спору (з посиланням на норми зобов'язального права Розділу 1 Книги п'ятої ЦК України та ст. 1046- 1054 Гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»), а отже суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1, як до поручителя, не підлягають до задоволення, оскільки у зв'язку із смертю боржника, та відсутністю зафіксованої письмової згоди поручителя відповідати за нового боржника, порука припинилася, а договірні відносини трансформувалися в спадкові (ст. 1281 ЦК України), проте жодних вимог банком, як кредитором спадкодавця, до ОСОБА_1, до спадкоємця, в порядку ст. 1281 ЦК України, не заявлялося.

Окремо суд наголошує, що судом встановлено факт укладання 14 січня 2011 року між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 договору про внесення змін і доповнень № 2 до кредитного договору від 28.08.2007 року.

Також між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_4 було укладено договір про внесення змін і доповнень № 3 до кредитного договору від 28.08.2007 року.

14січня 2011 року Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» між ОСОБА_1 було підписано Договір поруки №1901/0807/88-22-Р-1 .

Надалі 15 лютого 2012 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 було укладено Додаткову угоду № З до кредитного договору №1901/0807/88-222 від 28 серпня 2007 року.

Відповідно до Договору поруки від 14 січня 2011 р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_1 в п. 1 поручитель зобов'язувався перед Банком відповідати за виконання зобов'язань щодо повернення коштів, наданих банку позичальнику з процентною ставкою 12,5 % (дванадцять цілих п'ять сотих) річних за їх зобов'язання.

Відповідно до Додаткової угоди № 3 до кредитного договору №1901/0807/88-222 від 28 серпня 2007 року укладеної 15 лютого 2012 року між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк», яке виступало правонаступником Акціонерного комерційного банку «ТАС-Комерцбанк» та ОСОБА_4 в п. 1.3 було встановлено процентну ставку 13,50 % річних.

Вказана процентна ставка в розмірі 13,50 % річних жодним чином не погоджувалася з поручителем ОСОБА_1.

Обставини, за яких припиняється порука, чітко визначені у ст. 559 ЦК. Відповідно до ст. 554 в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солі дарі і' боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно подали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.

Із положень ст. 554 ЦК випливає, що хоча поручитель і пов'язаний з боржником певними зобов'язальними відносинами, він є самостійним суб'єктом у відносинах з кредитором. Це підтверджується його правом висувати заперечення проти кредитора і в тому разі, коли боржник від них відмовився або визнав свій борг (ч. 2 ст. 555 ЦК).

Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України - порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

А відтак системний аналіз доказів дозволяє суду зробити висновок, що за відсутності згоди поручителя, ОСОБА_1, на збільшення відсоткової ставки з 12,5 % (дванадцять цілих п'ять сотих) річних на 13,50 (тринадцять цілих 50 сотих) % річних, її поруку було припинено ще 15.02.2012 року

Що ж до вимоги банку до відповідача ОСОБА_2, то суд знову ж таки повторює, що незважаючи на зміну позивачем сторони відповідача, проте залишення позивачем без змін підстав позову - судом розглядається вимога банку виключно з приводу зобов'язальних (договірних) відносин сторін спору (з посиланням на норми зобов'язального права Розділу 1 Книги п'ятої ЦК України та ст. 1046 - 1054 Гл. 71 «Позика. Кредит. Банківський вклад»), а тому вимога до ОСОБА_2 не підлягає до задоволення, оскільки між нею та банком жодних зобов'язальних (договірних) відносин не існувало та не існує, а мають місце спадкові (ст. 1281 ЦК України), що виникли у зв'язку із смертю батька ОСОБА_2 - ОСОБА_4.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212- 215, 222 ЦПК України, ст. ст. 513, 520, 521, 1281 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства «Альфа Банк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості, як солідарних боржників, на користь позивача за договором кредиту №1901/0807/88-222 від 28.08.2007 року в сумі 21 650, 55 доларів США, що у гривневому еквіваленті станом на 10.09.2014 року становило 280 413, 47 гривень, 514, 63 доларів США, що становило 6 665, 38 гривень та 754, 57 гривень пені - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

Апеляційна скарга може бути подана протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк