Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі головуючого-судді: Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О.,Стрижеуса А.М.,

при секретарі: Юрченко А.С.,

за участю: представника позивача - ОСОБА_3

представників відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач ТОВ «Порше Мобіліті» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості та збитків за кредитним договором.

Свої вимоги обґрунтовував тим, що 29 листопада 2010 року між позивачем та ОСОБА_7 було укладено кредитний договір № 50000923 за умовами якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 173 108, 40 грн., що еквівалентно на дату укладання договору 21 720, 00 доларів США строком на 48 місяців і зі сплатою процентів у розмірі 12.5% річних.

У зв'язку із неналежним виконанням відповідачем зобов'язань за кредитним договором товариство звернулося до суду з позовом про стягнення заборгованості, яка станом на 26 листопада 2013 року складала 227 843,49 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 21 січня 2015 року частково задоволено позов ТОВ «Порше Мобіліті» та стягнуто з ОСОБА_7 заборгованість у розмірі 180 075, 92 грн. Відповідач на виконання судового рішення 26 березня 2015 року сплатив зазначену заборгованість. Проте, зважаючи на те, що сторони у договорі встановили еквівалент суми кредиту в доларах США, зважаючи на коливання курсу долара та сплату боргу через 2 роки після направлення вимоги про погашення заборгованості, отриманих коштів не вистачило для повної сплати заборгованості відповідача за кредитним договором. Станом на 20 січня 2013 року сума заборгованості становила 12 203,49 доларів США. Курс доларам станом на 2 грудня 2015 року по відношенню до гривні складає 23, 821 гри. за 1 долар США. Таким чином, зобов'язання відповідача складало суму 290 699, 30 грн., зважаючи на виконання рішення Апеляційного суду м. Києва на день звернення до суду з даним позовом заборгованість складає 190 258, 48 грн., по процентам 48 555, 55 грн., а всього загальна сума невиконаних грошових зобов'язань - 238 814,03 грн.

Крім того, позивач зазнав збитки у вигляді: витрат па надання юридичних послуг у розмірі 5000 грн., які мають бути компенсовані з урахуванням ПДВ у сумі 6 000 грн. Також позивачем було сплачено відповідно до умов договору - страхові платежі на виконання н. 5.6. Умов кредитування на загальну суму з урахуванням ПДВ 7 616,77 грн. Крім того відповідач має сплатити штраф за порушення п. 5.5. договору у розмірі 25 966, 26 грн. Також з відповідача підлягає стягненню три відсотки річних за період прострочення з 27 листопада 2013 року по 2 грудня 2015 року у сумі 11 493, 69 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ТОВ «Порше Мобіліті» - ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і просив її задовольнити.

Представники відповідача - ОСОБА_4, ОСОБА_5 проти доводів апеляційної скарги заперечували і просили рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх безпідставності.

Такий висновок суду першої інстанції ґрунтується на встановлених обставинах та відповідає вимогам матеріального закону.

Судом установлено, що 29 листопада 2010 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_7 укладений кредитний договір № 50000923, за умовами якого відповідачу надано грошові кошти у розмірі 173108,40 грн., що еквівалентно на дату укладення договору 21720 доларів США строком на 48 місяців зі сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних.

У зв'язку з невиконанням належним чином взятих на себе зобов'язань з боку позичальника ТОВ «Порше Мобіліті» звернулось до Шевченківського районного суду м.Києва з позовом до ОСОБА_7 про стягнення заборгованості.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 28 серпня 2014 року у задоволенні позову було відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 21 січня 2015 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва від 28 серпня 2014 року скасоване і ухвалене нове рішення, яким з ОСОБА_7 на користь позивача стягнуто заборгованість за кредитним договором № 50000923 від 29 листопада 2010 року у сумі 128209,78 грн., штраф у розмірі 45214, 18 грн., пеню в сумі 2105,09 грн., три відсотки річних у сумі 3100,58 грн. та компенсацію сплаченого страхового платежу у розмірі 1446,29 грн., а всього 180075,92 грн.

26 березня 2015 року ОСОБА_7 сплачено на користь позивача 180075,92 грн.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інші фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

За умовами кредитного договору грошові кошти відповідачу були надані, строк їх повернення визначений протягом 48 місяців з дати укладення договору (29 листопада 2010 року), повернення кредиту сторони встановили у графіку - частинами щомісяця.

У зв'язку з неналежним виконанням позичальником своїх зобов'язань кредитор скористався свої правом, передбаченим законом (ч.2 ст.1050 ЦК України) та умовами договору ( п.3.2), та звернувся у грудні 2012 року з вимогою до ОСОБА_7 про дострокове повернення кредиту, в подальшому позивач у серпні 2013 року звернувся з позовом до суду. Рішенням суду з позивача достроково стягнута заборгованість по кредиту та нарахованим процентам в розмірі 180075 грн.92 коп., яка відповідачем ОСОБА_7 сплачена.

Звертаючись до суду з позовом, позивач послався на те, що оскільки сторони в договорі встановили еквівалент суми кредиту в доларах США, то з відповідача підлягає стягненню курсова різниця заборгованості за тілом кредиту та процентами.

Проте, чинним законодавством не передбачено стягнення з жодної із сторін договору курсової різниці у разі збільшення або зменшення курсу іноземної валюти до національної грошової одиниці, а тому суд першої інстанції дійшов вірного висновку про відсутність підстав для задоволення позовних вимог. Крім того, стягнення курсової різниці фактично створює накладення повторного стягнення за тими ж зобов'язаннями, що є неприпустимим.

Доводи апеляційної скарги, які фактично зводяться до викладення обставин, що містяться в позовній заяві, і яким суд першої інстанції дав правильну правову оцінку, не можуть бути прийняті в якості підстав для скасування обґрунтованого та законного рішення суду.

Відповідно до ст.11 ЦК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтями 10, 60 ЦПК України встановлений обов'язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається на підставу своїх вимог або заперечень.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вимоги позивача щодо стягнення трьох процентів річних, виходячи із заявленого позивачем періоду та суми заборгованості, що не відповідає сумі заборгованості, встановленої рішенням суду, не підлягають задоволенню, оскільки належними та допустимими доказами не доведені.

Також вірним є висновок суду про те, що витрати ТОВ «Порше Мобіліті» на юридичну допомогу та на сплату страхових платежів не є збитками в розумінні ст..22 ЦК України. В цій частині висновків рішення суду апеляційна скарга позивача доводів не містить.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення ухвалено судом першої інстанції з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги його висновків не спростовують.

З огляду на викладене, передбачених ст.309 ЦПК України підстав для скасування оскаржуваного рішення суду першої інстанції по даній справі немає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті»-відхилити.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 14 червня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: