Справа №591/109/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1076/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Гагіна М. В.,

суддів - Рибалки В. Г. , Ткачук С. С.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк»

на заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 10 травня 2016 року

у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а:

У січні 2016 року ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду з вказаним позовом, мотивуючи вимоги тим, що 24 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір №1736-мк та договір про надання траншу №1736/1-мк, згідно з якими відповідач отримав кредит у вигляді траншу у розмірі 13000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами у розмірі 18,00% річних, а в разі порушення будь-яких зобовязань по кредиту 36,00% від суми залишку непогашеної заборгованості на термін до 23 квітня 2013 року.

У забезпечення виконання зобовязань за договором між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки.

У звязку з порушенням відповідачами кредитних зобовязань, станом на 24 грудня 2015 року утворилася заборгованість в сумі 71620,46 доларів США, що за курсом 22,99, відповідно до службового розпорядження НБУ від 24 квітня 2015 року, складає 1646554,38 грн.

Оскільки позивачем частково пропущено строк позовної давності за вимогами про повернення кожного чергового щомісячного платежу, загальний розмір заборгованості за кредитом та відсотками нарахованої в межах строку позовної давності складає 27616,28 доларів США та заборгованість по пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 754156, 37 грн.

Остаточно уточнивши вимоги, просило стягнути заборгованість за кредитним договором у розмірі 28880,95 доларів США, з яких заборгованість за кредитом -7508,50 доларів США, заборгованість за відсотками за користування кредитом 21372,45 доларів США та пеню за несвоєчасне виконання зобовязань за договором 956848,65 грн.

Заочним рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 10 травня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «Приват Банк», посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить скасувати зазначене рішення суду та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

При цьому доводить, що банком у 2009 році не застосовувалось до правовідносин за договором положення ст.1050 ЦК України, відтак строки виконання зобовязань за договором не змінювались, кредитний договір продовжує діяти, перебіг строку позовної давності звернення з вимогами до відповідачів за даним позовом ще не розпочався, а відтак на даний момент не може бути пропущеним.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Особи, які брали участь у розгляді справі належним чином повідомлені про час і місце судового засідання, проте своїм процесуальним правом на участь у ньому не скористалися, їх неявка не є перешкодою для розгляду справи.

Згідно з ст.526 ЦК України зобовязання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно ст.530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк.

Виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком (ч.1 ст.546 ЦК України).

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі.

Порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки (ч.4 ст.559 ЦК України).

Згідно з ст.599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору (ч.ч.1, 4 ст.631 ЦК України).

Відповідно до положень ст.ст.207, 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі.

Згідно з ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Судом першої інстанції встановлено та матеріалами справи підтверджується, що 25 квітня 2008 року між ПАТ КБ «Приват Банк» та ОСОБА_3 укладено кредитний договір № 1736-мк та договір про видачу траншу №1736-мк, відповідно до умов яких відповідач отримала кредит на споживчі цілі у розмірі 13000, 00 доларів США на термін до 23 квітня 2013 року зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 18,00 % річних, а в разі порушення будь-яких зобовязань по погашенню кредиту 36,00% річних від суми залишку непогашеної заборгованості.

У забезпечення виконання зобовязань за кредитним договором, 24 квітня 2008 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 1736-мк, відповідно до умов якого відповідач зобовязується відповідати перед позивачем за виконання обовязків позичальником в повному обсязі, також цього ж дня між банком та ОСОБА_3 укладено договір застави автомобіля MERSEDES-BENZ, реєстраційний номер НОМЕР_1, належний на праві власності заставодавцю, для забезпечення нею виконання кредитного зобовязання.

Сторони кредитного договору узгодили строки повернення кредиту та сплати процентів за його користування шляхом внесення щомісячних платежів до 20 числа у загальній сумі 331,40 доларів США, відповідальності позичальника за порушення зобовязання у вигляді пені у розмірі 0,2% від суми заборгованості за кожен день прострочення, а також права кредитора вимагати дострокового повернення кредиту, процентів за його користування та інших сум у разі порушення умов договору (пункти 2, 4, 6).

У пункті 6.7 кредитного договору його сторони узгодили пятирічний строк позовної давності до вимог про стягнення кредиту, процентів за його користування, пені та штрафу.

Загальний розмір заборгованості за кредитним договором станом на 07 квітня 2016 року складає 76115,35 доларів США, що за за курсом 25.957927 відповідно до службового розпорядження НБУ від 07 квітня 2016 року складає 991109 грн. 73 коп. з них: 11271, 99 доларів США - заборгованість за кредитом; 26661, 97 доларів США - заборгованість по процентам за користування кредитом; 38181, 39 доларів США пеня за несвоєчасне виконання зобовязань за договором.

З наданого позивачем розрахунку заборгованості убачається, що ОСОБА_3 припинила виконувати свої зобовязання за кредитним договором з грудня 2008 року (а.с.95-99).

А тому позивач, листом від 28 травня 2009 року за №30.1.0.0/2-384 надіслав ОСОБА_3 повідомлення з вимогою протягом 30-денного строку погасити заборгованість по кредиту у сумі 1037,09 доларів США, за процентами 1169,48 доларів США та пеню 119,32 доларів США, а всього 2325,89 доларів США.

У разі несплати цієї заборгованості у вказаний строк, на підставі ст.1050 ЦК України та умов договору, банк вимагав від позичальника достроково повернути суму кредиту (а.с.54).

У звязку з невиконанням позичальником згаданих вимог банку, останній 30 червня 2009 року звернувся до Зарічного районного суду м.Суми з позовом до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитом станом на 25 травня 2009 року у сумі 12099, 64 доларів США, з яких 11062, 55 доларів США кредиту строк повернення якого не настав, 1169,48 доларів США процентів за користування кредитом, 119,32 доларів США пені, а всього 13388,44 доларів США, шляхом звернення стягнення на предмет застави автомобіль MERSEDES-BENZ.

Рішенням Зарічного районного суду м.Суми від 24 червня 2010 року у справі №2-2461/10, яке набрало законної сили, зазначений позов ПАТ КБ «Приват Банк» задоволено повністю (арк.2-4, 117-119 справи №2-2461/10).

Таким чином, позивач листом від 28 травня 2009 року, відповідно до умов договору та ч.2 ст.1050 ЦК України, змінив строк повернення кредиту з 23 квітня 2013 року на 30 червня 2009 року, а подавши цього ж дня позов до суду, згідно ч.2 ст.264 ЦК України, перервав позовну давність до вимог про погашення заборгованості, що утворилась станом на 25 травня 2009 року, у сумі 2325,89 доларів США.

У той же час, з 01 липня 2009 року перебіг позовної давності, за вимогами за спірним кредитним договором, розпочав обліковуватися заново.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Під час розгляду справи у суді першої інстанції, 24 лютого 2016 року ОСОБА_3 подала заяву про застосування позовної давності.

Оскільки ПАТ КБ «Приват Банк» звернулося до суду із зазначеним позовом лише 11 січня 2016 року, тобто поза межами позовної давності, яка розпочалася 01 липня 2009 року та її пятирічний перебіг закінчився 02 липня 2014 року, то висновки суду про відмову позивачу у позові є правильними.

Висновки суду першої інстанції щодо початку перебігу позовної давності та її закінчення, відповідно 28 травня 2009 року та 28 травня 2014 року, підлягають виключенню з його мотивувальної частини згідно п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України шляхом зміни оскаржуваного рішення.

Отже, доводи апеляційної скарги про не встановлення нового строку повернення кредиту, а відтак і звернення до суду із зазначеним позовом у межах пятирічного строку позовної давності не ґрунтуються на законі, умовах договору та фактичних обставинах справи.

Що ж стосується висновків суду про припинення поруки ОСОБА_4 як солідарного боржника ОСОБА_3 за кредитним договором, то в цілому вони є правильними.

Проте, суд першої інстанції помилково уважав, що договором від 24 квітня 2008 року не визначено строк дії поруки ОСОБА_4, а тому застосуванню підлягає друге речення ч.4 ст.559 ЦК України про її дію протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

У той же час, за змістом п.12 договору від 24 квітня 2008 року його сторони, тобто банк та ОСОБА_4, визначили пятирічний строк, у межах якого вони можуть звернутися до суду з вимогою про захист свого порушеного права або законного інтересу за цим договором.

Оскільки кредитором змінено строк виконання зобовязання ОСОБА_3 за кредитним договором з 23 квітня 2013 року на 30 червня 2009 року, то банк мав право, у межах пятирічного строку дії поруки, звернутися з позовом до суду до ОСОБА_4 як солідарного боржника позичальника не пізніше 01 липня 2014 року. У той же час як такий позов подано лише 11 січня 2016 року, що свідчить про припинення поруки ОСОБА_4 та відсутності у позивача права на реалізацію даного виду забезпечення позову.

Таким чином, оскаржуване рішення у цій частині підлягає зміні на підставі п.3 ч.1 ст.307 ЦПК України, шляхом виключення з його мотивувальної частини висновків суду про дію поруки ОСОБА_4 протягом шести місяців.

За встановлених фактичних обставин справи та вимог закону доводи апеляційної скарги про дію поруки ОСОБА_4 є безпідставними.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.3 ч.1 ст.307, п.п. 3, 4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приват Банк» задовольнити частково.

Змінити заочне рішення Зарічного районного суду м.Суми від 10 травня 2016 року у даній справі, виключивши з його мотивувальної частини висновки суду щодо початку перебігу позовної давності 28 травня 2009 року, її закінчення 28 травня 2014 року та про дію поруки ОСОБА_5 протягом шести місяців.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набрало законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -