АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ [1]

22 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого - Немировської О.В.,

суддів - Чобіток А.О., Соколової В.В.

при секретарі - Казанник М.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування збитків,

за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 року,

встановила:

у березні 2016 року позивач звернулася до суду з позовом, в якому просила стягнути з відповідачів інфляційні втрати та 3% річних в загальній сумі 10 940 грн. 36 коп. за несвоєчасне виконання рішення Апеляційного суду м. Києва від 20.11.2013 р., яким було стягнуто на її користь моральну шкоду в розмірі 12 450 грн.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись із вказаним рішенням, позивач подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов задовольнити, посилаючись на порушення норм матеріального і процесуального права, неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді Немировської О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Звертаючись до суду з даним позовом, позивач посилалась на те, що з вини ОСОБА_2 08.06.2009 р. сталась ДТП, в результаті якої вона отримала тілесні ушкодження середнього ступеня тяжкості. Вироком Деснянського районного суду м. Києва від 13 серпня 2012 р. ОСОБА_2 було визнано винною у вчиненні злочину, передбаченого ст.286 КК України. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 20 листопада 2013 р. було змінено рішення Деснянського районного суду м. Києва від 24.07.2013 р. та з ОСОБА_2 було стягнуто на користь позивача моральну шкоду в розмірі 12 450 грн. На даний час рішення суду не виконано, а тому позивач просила стягнути на її користь 10 941 грн. 36 коп., що складається з інфляційних втрат в сумі 10 146 грн. 75 коп. та 3% річних в сумі 794 грн. 61 коп. в якості відповідальності за невиконання грошового зобов'язання на підставі ст. 625 ЦК України.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 р. в задоволенні позову було відмовлено.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що між сторонами виникло зобов'язання щодо відшкодування моральної шкоди, а не матеріальної, що не є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків в силу п. 3 ч. 2 ст. 11 ЦК України.

Однак з таким висновком суду першої інстанції погодитись не можна, оскільки він не відповідає встановленим по справі обставинам та зроблений з порушенням норм матеріального права.

Відповідно до ч. 2, 5 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, є, зокрема, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди. У випадках, встановлених актами цивільного законодавства, цивільні права та обов'язки можуть виникати з рішення суду.

Згідно ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Мораль на шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

В ст. 509 ЦК України дано визначення зобов'язання, яким є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу.

Оскільки рішенням суду було на користь позивача стягнуто розмір грошового відшкодування моральної шкоди, вказане зобов'язання є грошовим.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Таке нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов'язання і є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належним до сплати кредиторові.

Така позиція викладена в постановах Верховного Суду України від 01.10.2014 по справі №6-113цс14, від 06.07.2016 по справі №6-1946цс15.

Відповідно до ст. 306-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, має враховуватись іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Враховуючи викладене, заявлена позивачем вимога підлягає задоволенню, оскільки між сторонами має місце грошове зобов'язання.

Разом з тим, слід зменшити розмір суми інфляційних втрат, оскільки позивач помилково визначила індекс інфляції за вказаний період, і він становить 169,6%, а відтак сума буде становити 8 665 грн. 20 коп.

За таких обставин, рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, а по справі слід ухвалити нове рішення - про часткове задоволення заявлених вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 313-315 ЦПК України, колегія суддів,

вирішила:

апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 06 червня 2016 р. скасувати та ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково та стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 9 414 грн. 81 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів

Головуючий

Судді

№ справи: 754/3192/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/9895/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Мальченко О.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Немировська О.В.