Провадження № 2/641/2170/2016 Справа № 641/5802/16-ц
27 вересня 2016 року м. Харків
Комінтернівський районний суд м. Харкова в складі:
головуючого судді - Онупко М.Ю.,
за участю секретаря - Нагорної М.Р.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення суми,-
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 в якому просить стягнути з відповідача на його користь суму боргу в розмірі 115 349,43 грн., судовий збір в розмірі 1153,50 грн., а також судові витрати на правову допомогу в розмірі 6614,40 грн.
В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 01.09.2015 між ним та відповідачем було укладено договір позики № 1, згідно до умов якого він передав, а відповідач отримав 36 000 грн., що підтверджується розпискою до договору позики № 1 від 01.09.2015. Відповідач підписав розписку у присутності свідків ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Відповідно до п. 3.4 договору позики відповідач зобовязаний повернути вищевказану суму грошових коштів позивачу у строк до 15.09.2015. Також згідно п. 1.2 договору позики відповідач зобовязаний сплачувати позивачу проценти у розмірі 40 % річних від суми переданих коштів за строк фактичного перебування коштів у розпорядженні відповідача.
Таким чином, відповідно до умов вищевказаного договору відповідач мав повернути позивачу грошові кошти у розмірі 36 552,33 грн. за період користування позикою з 02.09.2015 по 15.09.2015 включно. Однак, станом на день звернення до суду із позовною заявою відповідач свої зобовязання не виконав та від їх виконання ухиляється.
Позивач та його представник в судове засідання не зявилися, надали до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги позивач підтримав в повному обсязі, проти ухвалення судом заочного рішення не заперечував.
Відповідач до судового засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив.
Зі згоди позивача, суд вважає за можливе ухвалити рішення при заочному розгляді справи, за відсутності відповідача на підставі наявних в матеріалах справи доказів, та ухвалити по справі заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що 01.09.2015 між ОСОБА_1 та ОСОБА_2. було укладено договір позики № 1, згідно до умов якого позивач передав, а відповідач отримав у власність грошові кошти в розмірі 36 000 грн., та зобовязався повернути суму позики в термін до 01.09.2015 (а.с. 6).
Відповідно до п. 3.4 договору позики позичальник зобовязується цілком повернути суму позики в термін до 15.09.2015.
Також згідно п. 1.2 договору позики позичальник зобовязаний сплачувати позичальнику проценти у розмірі 40 % річних від суми переданих коштів за строк фактичного перебування коштів у розпорядженні позичальника.
Крім того, 01.09.2015 відповідачем особисто було складено і підписано боргову розписку до договору позики № 1 від 01.09.2015, відповідно до умов якої відповідач отримав у позивача у борг грошові кошти в розмірі 36 000 грн. зі сплатою 40% річних згідно умов договору позики № 1 від 01.09.2015. Зобовязався повернути позику в строк до 15.09.2015, а відсотки зобовязався сплачувати під час повернення всієї суми боргу (а.с. 7).
У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобовязань за договором позики він має заборгованість перед позивачем в розмірі 115 349,43 грн., яка складається з: суми основного боргу в розмірі 36 000 грн., заборгованості за відсотками за період з 02.09.2015 по 15.09.2015 в розмірі 552,33 грн., заборгованості за відсотками за період з 16.09.2015 по 30.06.2016 в розмірі 28 791,77 грн., пені за період з 16.09.2015 по 30.06.2016 в розмірі 12 758,51 грн., інфляційних втрат за період з 16.09.2015 по 30.06.2016 в розмірі 694,49 грн. (а.с. 8-9).
В установлений термін відповідач боргу не повернув.
Згідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Частиною 1 ст. 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Приписами ч. 1 ст. 530 ЦК України визначено, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання , то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, якщо при цьому були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Статтею 60 ЦПК України встановлено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.
На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 заявлені обґрунтовано, знайшли своє підтвердження в ході судового засідання, в звязку з чим підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню заборгованість за договором позики від 01 вересня 2015 в розмірі 115 349,43 грн.
Згідно з ст. 79 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу й витрати сторін та їх представників, що повязані з явкою до суду; витрати, повязані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та проведенням судових експертиз; витрати, повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження та вчиненням інших дій, необхідних для розгляду справи; витрати, повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача.
В п. 48 Постанови № 10 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2014 року зазначено, що підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано в п. 2 ч. 3 ст. 79, ст. ст. 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в п. 47 цієї Постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
На підтвердження витрат, понесених позивачем на правову допомогу, до позовної заяви було додано договір про надання правової допомоги із фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5 з доданою до нього калькуляцією-рахунком № 1 від 29.06.2016 про перелік виконаних робіт (наданих послуг) з надання правової допомоги, а також квитанція до прибуткового касового ордера від 29.06.2016 про сплату послуг з надання правової допомоги у визначеному договором та додатком до нього розмірі в сумі 6614,40 грн. Крім того, суду надано копію Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, зі змісту якої вбачається, що одним з видів економічної діяльності фізичної особи-підприємця ОСОБА_5 є діяльність у сфері права (код 69.10). Також до матеріалів справи долучена копія диплому цієї особи про набуття нею вищої освіти за спеціальністю «Правознавство».
За таких обставин, вимога про компенсацію позивачу витрат на правову допомогу за рахунок відповідача є обґрунтованою.
Питання про стягнення судових витрат, суд вирішує відповідно до ст. 88 ЦПК України
На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 79, 209, 212, 214, 215, 217, 218 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, заборгованість за договором позики від 01 вересня 2015 в розмірі 115 349 (сто п'ятнадцять тисяч триста сорок девять) грн. 43 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові витрати на правову допомогу у розмірі 6614 (шість тисяч шістсот чотирнадцять) грн. 40 коп.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_2, судові збір у розмірі 1153 (одна тисяча сто пятдесят три) грн. 49 коп.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Комінтернівський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення.

В разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: ОСОБА_6