Провадження №2/485/593/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Снігурівський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого судді Квєтка І.А.,

секретар судового засідання- Шеремет Ю.Є.,

за участі представника позивача - ОСОБА_1,

відповідача - ОСОБА_2,

представника ООП Снігурівської РДА - Мельник В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Снігурівка цивільну справу за позовом органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2, третя особа- орган опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав,

ВСТАНОВИВ:

У листопаді 2016 року орган опіки та піклування Снігурівської міської ради звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про позбавлення її батьківських прав відносно її доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позовні вимоги обґрунтовані слідуючими обставинами.

Відповідачка є матір"ю малолітньої дитини, ніде не працює, санітарно-гігієнічні умови проживання дитини незадовільні, дитиною не цікавиться, не відвідує її за місцем навчання у Шевченківській загальноосвітній школі-інтернат.

На заходи впливу відповідачка не реагує.

Посилаючись на те, що відповідачка ухиляється від виконання батьківських обов"язків з урахуванням змінених позовних вимог, просить суд про відібрання дитини у відповідачки без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини.

В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала, з підстав, викладених у позові просить про його задоволення.

Відповідачка позовні вимоги визнала, пояснила, що дійсно житловий будинок у якому вона проживає у аварійному стані, а заходів на приведення житла до придатного для проживання дитини, вона протягом тривалого часу не вживала. Вона любить свою дитину, бажає піклуватися про неї, однак на даний час матеріально не може її забезпечити.

Представник органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації враховуючи інтереси дитини, вважає за доцільне відібрати її у відповідачки.

Дослідивши докази по справі, суд прийшов до наступного.

Судом встановлено, що відповідачка є матір"ю ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що стверджується свідоцтвом про народження дитини (а.с.5), проживає у АДРЕСА_1.

ОСОБА_2 у зареєстрованому шлюбі не перебуває, офіційно не працевлаштована, за місцем проживання характеризується поседеньо.

З 2014 року сім"я поставлена облік як така, де батьки не створили належні умови для утримання, навчання та виховання дітей.

З 19.02.2015 року за заявою матері ОСОБА_4 влаштована до Шевченківської загальноосвітньої школи-інтернат 1-111 ст. Жовтневого району Миколаївської області, зарекомендувала себе як уважна, дисциплінована, працелюбна учениця, дружня, чемна та ввічлива дівчинка (а.с.32).

За інформацією Шевченківської ЗОШ від 25.11.2015 року матір дівчинки безвідповідально відноситься до виконання батьківських обов"язків, не цікавиться життям, здоров"ям дитини, не виявляє материнської уваги та піклування, не приймає участі у її вихованні, не забирає доньку на вихідні та канікули, не забезпечує належним одягом, взуттям та шкільним приладдям (а.с.19).

Згідно повідомлення ЗОШ від 21.09.2016 року (а.с.21) адміністрація школи виявляє стурбованість поведінкою матері по відношенню до дитини, оскільки мати зовсім не цікавиться життям доньки, втратила будь-який зв"язок з ОСОБА_4, не виходить на зв"язок із класним керівником.

Також встановлено, що за час перебування дитини у даному закладі мати особисто відвідала її 06.03.2015 року та 27 травня 2016 року.

З актів обстеження матеріально-побутових умов проживання вбачається, що відповідачка не створили належних умов для проживання дитини, будинок знаходиться у аварійному стані, електрика відімкнена за борги (а.с.9,10,11,12,13,14).

Свідки ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суду показали, що ОСОБА_2 неналежним чином виконує батьківські обов"язки, умов для проживання дитини не створила, була помічена у зловживанні спиртними напоями, зокрема за заявою старшої доньки відповідачки ОСОБА_7 Саме тому було ініційовано питання влаштування дитини до школи інтернат. У подальшому мати не переймалася долею дитини.

Свідок ОСОБА_7 суду показала, що відповідачка її мати. Вона дійсно писала заяву до ССД у липні 2014 року про захист сестри за відсутності умов для проживання, оскільки сама опинилася у скрутному матеріальному положенні. На даний час мати намагається знайти інше помешкання з належними умовами.

Свідок ОСОБА_8 суду показала, що сім"я ОСОБА_2 під соціальним супроводом у Снігурівському РЦ ССД не перебувала, соціальне обслуговування здійснювалося за карткою обліку роботи з клієнтом. Вказане свідок підтвердила письмово (а.с.56).

Свідок ОСОБА_9 суду показала, що з 2014 року сім"я ОСОБА_2 перебуває у полі зору інспекції кримінальної превенції Снігурівського ВП, оскільки не створила умови для проживання дитини.

Крім того, 12 вересня 2014 року та 02 листопада 2015 року ОСОБА_2 попереджалася про відповідальність за ухилення від виконання батьківських обов"язків (а.с.15,16).

Згідно висновку ООП Снігурівської райдержадміністрації № 57 від 25.01.2016 року в інтересах дітей визнано за доцільне позбавлення відповідачки батьківських прав щодо доньки (а.с.47), який суд визнає необґрунтованим у частині заходу впливу, виходячи з наступного.

Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Згідно ч. 1 ст. 170 Сімейного кодексу України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини 1 статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

Як роз'яснено у п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду від 30 березня 2007 року №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.

Судом з'ясовано, що відповідачка свідомо нехтує своїми батьківськими обов'язками: не забезпечила доньці належних умов для проживання, не приділяла дівчинці належної уваги, матеріального забезпечення, не зважаючи на попередження служб тривалий час поведінки не змінила.

Разом з тим, враховуючи думку дитини, яка суду повідомила, що кохає свою матір та проти позбавлення матері батьківських прав, поведінку відповідачки, яка виявляє стурбованість подальшою долею дитини, вжиття заходів під час розгляду справи до набуття статуту безробітної, звернення за допомогою у вирішенні житлового питання до центру соціальних служб, враховуючи думку інших учасників процесу у сукупності із дослідженими доказами, суд вважає, що позбавлення відповідачки батьківських прав не буде в інтересах дитини.

Враховуючи вище зазначене, суд приходить до висновку про доцільність відібрання дитини у ОСОБА_2, оскільки подальше залишення дитини з відповідачкою за таких умов проживання є небезпечним для її життя, здоров'я і морального виховання.

У відповідності до ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину.

Вирішуючи питання про розмір аліментів, які підлягають стягненню, суд приймає до уваги те, що відповідачка не працює, не одружена, джерел доходів на належного житла даний час немає, а тому присуджує аліменти на дитину у сумі 200 грн.

Таким чином, позовні вимоги ООП Снігурівської міської ради підлягають задоволенню.

Крім того, враховуючи майновий стан відповідачки, яка не має джерел доходів та належного житла, суд на підставі ст.82 ЦПК України вважає за доцільне звільнити її від сплати судового збору на користь держави.

Керуючись ст.ст.10,60,82, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов органу опіки та піклування Снігурівської міської ради Миколаївської області до ОСОБА_2 про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав - задовільнити.

Відібрати без позбавлення батьківських прав у ОСОБА_2 дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, та передати дитину органу опіки та піклування Снігурівської райдержадміністрації для подальшого влаштування.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь навчального закладу, органу опіки та піклування чи осіб, яким будуть передані діти, аліменти на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, у розмірі 200 грн., щомісяця, починаючи з 09 листопада 2016 року й до повноліття дитини або до повернення дитини матері.

Звільнити ОСОБА_2 від сплати судового збору на користь держави.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Снігурівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його проголошення, особами, які брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ