справа № 208/2023/16-ц
№ провадження 2/208/1538/16
РІШЕННЯ

Іменем України

24 червня 2016 р. м. Дніпродзержинськ

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська в складі: судді Дячкова С.В., при секретареві Тур І.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 «про визнання прав забудовника в порядку спадкування за законом», -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 09 червня 1991 р. помер мій її рідний брат ОСОБА_2 За життя брата йому належала земельна ділянка у розмірі 525 кв. м. по вул. Шиманського, 70 у м. Дніпродзержинськ для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності.

До своєї смерті брат побудував лише фундамент будинку.

Рішенням Заводського районного виконкому м. Дніпродзержинська від 21.08.1992 р. це дозволено прирізку земельної ділянки померлого ОСОБА_2 в розмірі 525 кв. м до ділянки їх матері ОСОБА_3

08.07.2013 р. її мати померла.

Після її смерті вона своєчасно, 25.11.2013 р. звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 30.12.2015 р. отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді житлового будинку по вул. С. Разіна, 73.

Але оформити право власності на незакінчене будівництво вона не може.

Просила визнати за нею в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 08.07.2013 р., право забудовника житлового будинку на земельній ділянці № 70 по вул. Шиманського (зараз - по вул. С. Разіна, 73) у м. Дніпродзержинськ, яке було надано померлому 09.06.1991 р. її брату ОСОБА_2, а згодом надійшло в порядку спадкування матері.

У судове засідання позивач та представник відповідача не зявилися, про місце та час розгляду справи були повідомлені належним чином, згідно листів, які є в матеріалах справи прохають розглянути справу без їх участі, позивач позов підтримує, представник відповідача проти позову заперечує.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

09 червня 1991 р. помер рідний брат позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4. За життя брата йому належала земельна ділянка у розмірі 525 кв. м по вул. Шиманського, 70 у м. Дніпродзержинську. Земельна ділянка була надана померлому на підставі рішення виконкому Дніпродзержинської міської ради трудящих від 20 вересня 1966 р. № 978 у безстрокове користування для будівництва індивідуального житлового будинку на праві особистої власності. Ці обставини підтверджуються відомостями, які містяться в рішенні виконкому Заводської районної ради народних депутатів від 21.08.1992 р. № 253. Іншої документації стосовно оформлення відводу земельної ділянки (договір про надання земельної ділянки у користування) і документально-технічного забезпечення будівництва не збереглося.

Для здійснення будівництва житлового будинку 20 жовтня того ж року Дніпродзержинським управлінням головного архітектора померлому було наданий Генеральний план.

До своєї смерті ОСОБА_2 побудував лише фундамент будинку.

Його земельна ділянка є суміжною з ділянкою його та позивача матері, ОСОБА_3, що розташована по вул. Степана Разіна, 73.

Після смерті ОСОБА_2 ОСОБА_3 постійно користувалась його земельною ділянкою, а потім звернулась до виконкому Заводської районної ради з клопотанням про зєднання своєї ділянки з ділянкою померлого сина.

Рішенням виконкому від 21.08.1992 р. це клопотання було задоволено: дозволено прирізку земельної ділянки померлого ОСОБА_2 в розмірі 525 кв. м до ділянки матері позивача (вул. С. Разіна, 73); договір № 5/7 від 08.01.1966 р. про надання ОСОБА_2 цієї ділянки для будівництва індивідуального будинку анульовано; внесені відповідні зміни до документації з землеустрію.

Таким чином, по день своєї смерті мати позивача була законним користувачем у тому числі і земельною ділянкою по вул. Шиманського, 70.

В силу положень статті 549 Цивільного кодексу Української PCP 1963 року, який діяв на той час, спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. З цього слідує, що мати позивача фактично прийняла у спадщину права померлого сина в частині прав забудовника.

08.07.2013 р. мати позивача померла.

Після смерті матері позивач своєчасно, 25.11.2013 р. звернулась до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини і 30.12.2015 р. отримала свідоцтво про право на спадщину у вигляді житлового будинку по вул. С. Разіна, 73. У той ж день це право власності зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

У відповідності до статті 120 Земельного кодексу (аналогічна стаття 377 Цивільного кодексу) у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці обєкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення.

Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці обєкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача.

Таким чином, на день смерті мати позивача була законним землекористувачем земельної ділянки, яка раніше належала моєму померлому брату ОСОБА_2

Згідно до інформації відділу Держкомагенства у м. Дніпродзержинськ від 19.06.2015 р. в державному фонді документації із землеустрію відділу Днержкомагенства у м. Дніпродзержинськ не обліковується технічна документація із землеустрію щодо земельної ділянки, розташованої по вул. Шиманського, 70, що означає включення цієї ділянки до земельної ділянки № 73 по вул. С. Разіна на підставі рішення виконкому Заводської районної ради народних депутатів від 21.08.1992 р. № 253.

Оскільки позивач є спадкоємцем померлої матері у повному обсягу майнових прав, що належали їй за життя і не припинились внаслідок її смерті, то вважається, що в порядку спадкування до позивача перейшли усі права спадкодавця як землекористувача земельної ділянки № 73 по вул. С. Разіна, а також, у відповідності до положень статті 1218 Цивільного кодексу, права забудовника, які у свій час були у встановленому порядку надані ОСОБА_2

Після смерті матері позивач зверталась до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку по вул. Шиманського, 70 після померлих матері і брата. На підставі зазначеної інформації відділу Держкомагенства у видачі такого свідоцтва позивачеві було відмовлено, у звязку з відсутністю правовстановлюючих документів на майно, яке підлягає державній реєстрації.

Збудований померлим братом позивача фундамент не може розглядатися як нерухоме майно, а лише як сукупність будівельних матеріалів. Але на підставі визнання за позивачем прав забудовника остання може замовити необхідну технічну документацію для продовження будівництва житлового будинку.

За таких обставин позовні вимоги підлягають задоволенню.

Керуючись ст. 15, 16, 376, 1218, 1261 ЦК України, ст. 10, 11, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті матері, ОСОБА_3, яка померла 08.07.2013 р., право забудовника житлового будинку на земельній ділянці № 70 по вул. Шиманського (зараз - по вул. С. Разіна, 73) у м. Дніпродзержинськ, яке було надано померлому 09.06.1991 р. ОСОБА_4, а згодом надійшло в порядку спадкування матері.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-денний термін апеляційної скарги.

Суддя Дячков С. В.