Справа № 304/789/16-ц
Провадження № 2/304/292/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 рокум. Перечин

Перечинський районний суд Закарпатської області в складі:

головуючого - судді Амаровича В. П.,

при секретарі - Ковач М.Ф.,

з участю представників відповідачів ОСОБА_1,

ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Тур'я-Пасіцька сільська рада Перечинського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, який мотивує тим, що згідно рішення 18 сесії 3 скликання Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району від 24 листопада 2001 року йому передано у приватну власність 0,15 га в с. Раково, вул. Миру, №8 Перечинського району для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Вказаним рішенням також виділено у власність земельну ділянку площею 0,18 га його сусіду по межі ОСОБА_6 в с. Раково, вул. Миру, №7 Перечинського району для ведення особистого підсобного господарства, будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд. Десь у 2005 чи 2007 році сусід ОСОБА_6 помер, а після його смерті законними користувачами землі стали відповідачі дружина покійного ОСОБА_4 та його син ОСОБА_5 Він не знає, чи мають вони на це документи. Йому здається, що відповідачі незаконно на його земельній ділянці збудували частину огорожі двору, гараж та сінашув. З 2007 року по теперішній час між ними не встановлена межа згідно мензуальної зйомки 1966 року. До 2007 року між ним та сусідами не було межі, так як вони спільно користувалися землею двору. Оскільки з мензуальної зйомки 1966 року та плану його земельної ділянки, підготовленого ПП «Карпат Геодезія» вбачається, що відповідачі захопили частину його земельної ділянки і встановили огорожу, тому просить зобовязати відповідачів звільнити його земельну ділянку шляхом перенесення їх будов на свою земельну ділянку.

У судовому засіданні позивач та його представник позов підтримали. Однак після оголошення судом ухвали про відмову у задоволенні клопотання останніх про призначення судової інженерної земельно-технічної експертизи, позивач ОСОБА_3 не зявився, не повідомивши і не представивши суду дані про причини своєї неявки.

Представники відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 у судовому засіданні позов не визнали та просили у задоволенні його відмовити, оскільки такий є необґрунтованим та безпідставним.

У судове засідання представник Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району повторно не зявився, а тому у порядку ст. 169 ЦПК України суд вирішуватиме справу у його відсутності.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що рішенням 18 сесії 3 скликання Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району «Про передачу земельних ділянок в приватну власність» від 24 листопада 2001 року, передано громадянам земельні ділянки, які є в їхньому користуванні в приватну власність в межах норм для ведення особистого підсобного господарства, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Зокрема ОСОБА_6, мешканцю с. Раково, вул. Миру, №8 Перечинського району передано всього 0,78 га, з них 0,18 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства, а ОСОБА_3, мешканцю с. Раково, вул. Миру, №8 Перечинського району всього 0,75 га, з них 0,15 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та 0,60 га для ведення особистого підсобного господарства.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб..

Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Частиною 2 ст. 386 ЦК України визначено, що власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Таким чином, гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Водночас, згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 125 ЗК України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав.

Відповідно до ст. 126 ЗК України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державній реєстрації прав підлягає, зокрема, право власності.

Оскільки позивачем ОСОБА_3 не надано жодного правовстановлюючого документа, який би підтверджував його право власності та користування на земельну ділянку №8 по вул. Миру у с. Раково Перечинського району та надавав би йому право на звернення до суду за захистом такого права, тобто ним в порушення ст. 60 ЦПК України не доведено ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити.

Натомість у матеріалах справи містяться ОСОБА_7 про реєстрацію права власності на нерухоме майно районного комунального підприємства «Бюро технічної інвентаризації» Перечинської районної ради від 21 серпня 2007 року, з яких вбачається, що житловий будинок №7 по вул. Миру у с. Раково Перечинського району, а відтак в силу ст. 1225 ЦК України і земельна ділянка, на якій він розташований, належить на праві спільної часткової власності відповідачам ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на підставі свідоцтв про право на спадщину відповідно №1192 та №1192 від 16 серпня 2007 року, виданих Перечинською державною нотаріальною конторою. Тобто відповідачі є офіційними землекористувачами земельної ділянки за вищевказаною адресою.

Крім цього, як вбачається з рішення 6 сесії 7 скликання Тур'я-Пасіцької сільської ради Перечинського району від 31 травня 2016 року «Про затвердження проекту рішення узгоджувальної комісії по встановленню межі між земельними ділянками ОСОБА_3 ОСОБА_5 аз адресою с. Раково, вул. Миру, №8 та №7 від 02 січня 2016 року» затверджено проект рішення узгоджувальної комісії по встановленню межі між земельними ділянками Стегура-Граб за адресою: с. Раково, вул. Миру №8 та №7 від 05 січня 2016 року; межу земельної ділянки ОСОБА_3 за вказаною адресою с. Раково, вул. Миру, №8 від ОСОБА_8 залишити за фактичним використанням суміжних землекористувачів з врахуванням конфігурації державного акта виготовленого ОСОБА_8; межа між земельними ділянками Стегури-Граб проходить: від вул. ОСОБА_2 по середині огорожі з цегли, дальше по лівому краю цоколя огорожі з бляхи, продовження серединою між гаражем, сінашовом ОСОБА_4 та господарськими прибудовами ОСОБА_3, а далі по прямій по існуючих межовниках до огорожі ОСОБА_9

Таким чином, сільською радою, як основним органом, уповноваженим встановлювати межі земельних ділянок у відповідності до ч. 3 ст. 158 Земельного кодексу України, уже вирішено порядок проходження межі між дворогосподарствами за №7 та №8 по вул. Миру у с. Раково Перечинського району, та визначено, що збудовані відповідачами будівлі знаходяться на їх земельній ділянці та жодним чином не порушують права суміжних землекористувачів.

На підставі наведеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ст. ст. 125, 126, 158 ЗК України, ст. ст. 16, 319, 316, 328, 386, 391 ЦК України, ст. ст. 10, 11, 58-61, 213-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_4 та ОСОБА_5, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача Тур'я-Пасіцька сільська рада Перечинського району про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Закарпатської області через суд першої інстанції шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий: ОСОБА_7