Провадження № 2/702/406/16
Справа № 702/1059/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Монастирище

Монастирищенський районний суд Черкаської області

в складі: головуючої - судді: Мазай Н.В.

з секретарем: Ясінською О.А.,

сторони: не з»явились

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Монастирище справу за позовом ОСОБА_1 до Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування,

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся в суд з позовом до відповідача про визнання права власності на будинок з надвірними будівлями в порядку спадкування, посилаючись на те, що ІНФОРМАЦІЯ_3, померла її мати, ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 виданого виконкомом Івахнянської сільської ради 07.05.2015 року. Після смерті матері залишилось спадкове майно: житловий будинок, земельна ділянка (пай) площею 3,0262 га. Згідно ст. 1261 ЦК України вона є спадкоємцем майна померлої матері. На земельну ділянку (пай) вона отримала в м. Монастирище у приватного нотаріуса свідоцтво про право на спадщину, яке зареєстроване в реєстрі за № 2129. На житловий будинок відсутній правовстановлюючий документ. В нотаріальних органах вона не може отримати свідоцтво про право на спадщину на будинок в зв»язку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 30.09.2016 року. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред»явити позов про визнання його права власності, якщо це право не оспорюється або не визнається іншою особою, а також в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. За відсутності правовстановлюючого документа на будинок вона вимушена звертатись до суду з позовом про визнання за нею права власності на будинок з господарськими будівлями. Просить визнати за нею, право власності на будинок, позначений в технічному паспорті під літерою А-І, загальною площею 56,1 кв. м., житловою площею 31,4 кв.м., допоміжною площею 24,2 кв. м. з господарськими будівлями і спорудами: погріб з шийкою Л, погріб під частиною будівлі М, веранда а, сараї Б, Г, Ж, літня кухня Д, убиральня З, жомова яма В, огорожа № 1, ворота з хвірткою № 2 , колодязь питний № 3 , який розташований в АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з"явилася. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку. На адресу суду надала заяву, відповідно до якої свій позов про визнання права власності на будинок, підтримує повністю, просить його задоволити. В судове засідання з»явитись не може. Просить справу розглядати у її відсутність.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_4 не з'явився. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. На адресу суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність. Позов підтримує повністю, просить його задоволити.

Представники відповідача Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області в судове засідання не з"явились. Про дату, час та місце розгляду справи, повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надали заяву відповідно до якої позовні вимоги ОСОБА_1 про зизнання права власності визнають повністю, просять розглядати справу у відсутності їх представника.

Враховуючи, що розгляд справи відбувається у відсутності сторін, відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення в повному обсязі і виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 10, ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень;

Згідно ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Судом встановлено, що ОСОБА_3, померла ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2, виданого виконкомом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області 07.05.2015 року (а.с. 5).

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст.1218 ЦК України).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ч. 1 ст. 1217 ЦК України).

Згідно копії заповіту від 25.01.2002 року, зареєстрованого в реєстрі за № 50, посвідченого секретарем виконкому Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області: ОСОБА_3, що мешкає в селі Івахни Монастирищенського району Черкаської області, на випадок своєї смерті робить таке розпорядження : свій жилий будинок, літню кухню, хлів, погріб заповідає своїй дочці ОСОБА_1, яка проживає в с. Івахни Монастирищенського району Черкаської області. (а.с. 63).

Доказів зміни, скасування, визнання недійсним заповіту суду не надано.

Той факт, що позивач у справі ОСОБА_1, приходилась покійній ОСОБА_3, дочкою підтверджується свідоцтвом про народження ОСОБА_1 від 10.03.1980 року, серія НОМЕР_3, де в графі «мати» записана ОСОБА_3 (а.с. 6); ОСОБА_1 відповідно до свідоцтва про шлюб, серії НОМЕР_4 від 24.05.2007 року зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, актовий запис № 920. Після укладення шлюбу присвоєно прізвище чоловіку та дружині «ОСОБА_1» (а.с. 7), довідкою Івахнянської сільської ради Монастирищенського району № 491 від 13.07.2016 року ( а.с.14).

Згідно ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті.

Згідно ст. 1234 ЦК України право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Право на заповіт здійснюється особисто. Вчинення заповіту через представника не допускається.

Відповідно до ч. 1 ст 1235 ЦК України заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин.

Позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_3

Факт прийняття позивачем, у встановленому законом порядку, спадщини підтверджується матеріалами спадкової справи № 178-2015 (а.с. 49-86).

Проте, отримати свідоцтво про право на спадщину за заповітом позивач не може, у зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться АДРЕСА_1, про що отримала від нотаріуса постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 30.09.2016 року (а.с.15).

Згідно рішення державного реєстратора № 31949190 від 20.10.2016 року про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень, відмовлено ОСОБА_1 у державній реєстрації права власності на житловий будинок АДРЕСА_1 ( а.с.23).

Згідно довідки № 828 від 23.11.2016 року, виданої виконавчим комітетом Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, дійсно ОСОБА_3, яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Івахни Монастирищенського району Черкаської області була власником житлового будинку, який знаходиться в АДРЕСА_1, що підтверджується по господарською книгою на 211-2015 рік № 5, № об»єкта -0457 ( а.с. 35-36).

Як вбачається з технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою АДРЕСА_1, будинок та господарські споруди побудовані в часі з 1962 року до набрання чинності ЗУ від 01 липня 2004 року « Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (а.с.8-11).

Право власності на будинок набувається особою на підставі норм права які діяли на час його будівництва.

У 1957 році питання набуття права власності регулювались Указом Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Указ від 26 серпня 1948 року), що був визнаний таким, що втратив чинність, Указом Президії Верховної Ради СРСР від 22 лютого 1988 року № 8502-ІІ, і прийнятою відповідно до Указу від 26 серпня 1948 року постановою Ради Міністрів СРСР від 26 серпня 1948 року «Про порядок застосування Указу Президії Верховної Ради СРСР від 26 серпня 1948 року «Про право громадян на купівлю і будівництво індивідуальних житлових будинків» (далі Постанова від 26 серпня 1948 року), які, зокрема, визначали умови та правові наслідки будівництва.

Згідно зі статтею 1 Указу від 26 серпня 1948 року кожен громадянин і кожна громадянка мали право купити або збудувати для себе на праві особистої власності жилий будинок на один або два поверхи з числом кімнат від однієї до п»яти як у місті, так і поза містом.

Пункт 2 Постанови від 26 серпня 1948 року визначав, що земельні ділянки для будівництва індивідуальних жилих будинків відводяться за рахунок земель міст, селищ, держземфонду і земель держлісфонду у безстрокове користування, а збудовані на цих ділянках будинки є особистою власністю забудовника.

Отже, за Указом від 26 серпня 1948 року та Постановою від 26 серпня 1948 року підставою виникнення у громадянина права власності на жилий будинок був сам факт збудування ним його з додержанням вимог цих актів законодавства.

За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 31.10.1975 року № 45/5, підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у по господарських книгах.

Додатками № 32 та № 33 до Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністра юстиції Української РСР від 19.01.1976 року № 1/5 було затверджено зразки довідок про право власності колгоспного ( селянського) двору на жилий будинок та про право власності робітника чи службовця на жилий будинок.

За змістом зазначених нормативних актів виникнення права власності на житлові будинки, споруди не залежало від державної реєстрації цього права.

Таким чином ОСОБА_3, набула право власності на будинок, господарські будівлі та споруди за адресою АДРЕСА_1.

Враховуючи те, що позивач у встановленому законом порядку прийняв спадщину після смерті ОСОБА_3, проте оформити своє право на спадщину на житловий будинок з господарськими спорудами, не може у зв'язку із відсутністю правовстановлюючих документів, а тому суд, вважає за можливе визнати за ОСОБА_1 в порядку спадкування за заповітом право власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташовуються по АДРЕСА_1.

Доказів наявності спору про право власності, спадкування житлового будинку з господарськими спорудами за адресою: АДРЕСА_1 суду не надано.

Судові витрати, на підставі ст. 88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

На підставі викладеного та керуючись 1216, 1268, 1269 , 1270 ЦК України, ст.ст. 3, 5-8, 10, 11, 14, 60, 88, 158, 159, 169, 174, 197, 213-215, 294 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

Позов задоволити повністю.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, ( паспорт громадянина України серії НОМЕР_5 виданий 14 червня 2007 року Ленінським ВМ ВМВ УМВС України у Вінницькій області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в порядку спадкування за заповітом після смерті матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3, право приватної власності на садибний (індивідуальний) житловий будинок позначений в технічному паспорті під літерою "А-І", загальною площею 56,1 кв.м, житловою площею 31,4 кв.м, допоміжною площею 24,7 кв.м з господарськими будівлями та спорудами: погріб з шийкою "Л", погріб під частиною будівлі "М", веранда "а", сараї "Б", "Г", "Ж", літня кухня "Д", убиральня "З", жомова яма "В", огорожа №1, ворота з хвірткою №2, колодязь питний №3, які розташовані за адресою АДРЕСА_1.

Стягнути з Івахнянської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 1368 ( одна тисяча триста шістдесят вісім) гривень 84 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області через районний суд шляхом подачі в десятиденний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Суддя Н. В. Мазай