АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5502/16
Справа № 627/844/15-ц Головуючий 1 інст. Вовк Л.В.
Категорія: земельні Доповідач Трішкова І.Ю.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого Трішкової І.Ю.,

суддів: Гуцал Л.В., Піддубного Р.М.,

за участю секретаря - Дмитренко А.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою Краснокутської районної державної адміністрації на рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 04 липня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування,

в с т а н о в и л а:

У липні 2015 року ОСОБА_1 звернулася у суд з позовом до Краснокутської РДА, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування.

При цьому посилалася на те, що в 2013 році помер її чоловік ОСОБА_2 За життя ним було створене фермерське господарство ОСОБА_2, головою якого він був та йому була надана на праві постійного користування земельна ділянка площею 44,37 га, яка розташована на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, для ведення селянського (фермерського) господарства, про що був виданий Державний акт на право постійного користування землею серії ХР № від 12.08.1997 року. Відповідно до статуту ФГ ОСОБА_2 вона є членом даного господарства, а тому вважає, що всі права і обовязки померлого при прийнятті спадщини переходять до спадкоємця. Після його смерті вона звернулася до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на право користування земельною ділянкою, але отримала відмову нотаріуса від 01.12.2015 року, оскільки земельна ділянка належала ОСОБА_2 на праві постійного користування , а не на праві власності. Просила суд визнати за нею, як за спадкоємцем, право постійного користування на зазначену земельну ділянку.

У судове засідання позивач не зявилися , подала заяву про розгляд справи у її відсутність, позов підтримала, просила задовольнити.

Відповідачі до суду не зявилися, подали заяви про розгляд справи у їх відсутність, проти позову не заперечували, просили вирішити питання на розсуд суду.

Рішенням Краснокутського районного суду Харківської області від 04 липня 2016 року позовна заява ОСОБА_1 до Краснокутської РДА, Головного управління Держгеокадастру у харківській області про визнання права власності на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування задоволено.

Визнано за ОСОБА_1 в порядку спадкування право на постійне користування земельною ділянкою площею 44,37 га, яка розташована на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, яка, відповідно до державного акту на право постійного користування землею ХР № НОМЕР_1 від 12 серпня 1997 року була надана в постійне користування ОСОБА_2, який помер 01 лютого 2013 року.

В апеляційній скарзі Краснокутська районна державна адміністрація просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити, посилаючись на його необґрунтованість та неповноту.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які зявилися, знаходить апеляційну скаргу такою, що підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

За правилом ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підстави своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодекс, які не підлягають доказуванню.

Суд за ч.1 ст.11 ЦПК України розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_1, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки право постійного користування земельною ділянкою у спадкодавця виникло у 1997 р., тобто до набрання чинності ЗК України з 01.01.2002 р., рішенням Конституційного Суду України від 22.09.2005 р. № 5-рп/2005 визнано неконституційним положення п. 6 розділу Х «Перехідні положення» ЗК України щодо зобов'язання громадян, які мають у постійному користуванні земельні ділянки, переоформити право постійного користування земельною ділянкою на право власності або право оренди на них. Згідно п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» відповідно до ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (із збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно п. 23 Постанови № 7 Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса і оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

За таких підстав, суд першої інстанції вважав, що позивач надала суду достатньо доказів на підтвердження позовних вимог, а відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, відповідно до ст. 1296 ч.3 ЦК України.

Проте з таким висновком суду першої інстанції судова колегія погодитися не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 ЗК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації.

Згідно ч.1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом, крім випадків, визначених частиною другою цієї статті.

Відповідно до ст. 131 ЗК України громадяни та юридичні особи України, а також територіальні громади та держава мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, ренти, дарування, успадкування та інших цивільно-правових угод. Укладення таких угод здійснюється відповідно до ЦK України з урахуванням вимог цього Кодексу.

Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» розяснив судам, що відповідно до ст. 1225 ЦK України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут).

Згідно ч. 1 ст. 407 ЦK України право користування чужою земельною ділянкою встановлюється договором між власником земельної ділянки і особою, яка виявила бажання користуватися цією земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб.

Відповідно до ч. 2 ст. 407 ЦК України у редакції, що діяла на час відкриття спадщини, та ч. 2 ст. 102-1 ЗК України право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) може відчужуватися і передаватися у порядку спадкування.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Посилання позивача на те, що ст. 1225 ЦК України передбачена можливість успадкування права постійного користування земельною ділянкою і таке право ним було успадковане, не узгоджується з наведеними вимогами чинного законодавства, зокрема ч. 1 ст. 407 ЦК України та ч. 5 ст. 1021 ЗК України, якими передбачено лише договірний порядок установлення емфітевзису та не передбачено судового порядку його встановлення.

Доказів на підтвердження наявності чи відсутності такого договору позивачем не надано.

Державний акт на право постійного користування землею загальною площею 44,37 га на території Китченківської сільської ради Краснокутського району Харківської області, виданий на імя ОСОБА_2, надавав останньому право користуватися земельною ділянкою При цьому, позивач не позбавлена можливості звернутися до власника цієї земельної ділянки для оформлення своїх прав на користування нею.

З огляду на викладене позовні вимоги ОСОБА_1, як недоведені, задоволенню не підлягають, а рішення суду підлягає скасуванню як таке, що ухвалене на недоведених обставинах, що мають значення для справи, які суд помилково вважав встановленими.

Виходячи з наведеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 309, 313, 314 ЦПК України, колегія, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Краснокутської районної державної адміністрації задовольнити.

Рішення Краснокутського районного суду Харківської області від 04 липня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Краснокутської районної державної адміністрації Харківської області, Головного управління Держгеокадастру у Харківській області про визнання права на постійне користування земельною ділянкою в порядку спадкування відмовити у повному обсязі.

Рішення судової колегії набирає чинності негайно, але може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня його проголошення.

Головуючий: І.Ю. Трішкова

Судді: Л.В. Гуцал

ОСОБА_3