Справа № 356/889/15-ц Головуючий у І інстанції Лялик Р. М.
Провадження № 22-ц/780/3007/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 26 13.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі :

Головуючого Мережко М.В.

Суддів Данілова О.М.,Суханової Є.М.

Секретар Петленко І.О.

Розглянула в відкритому судовому засіданні в м.Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Березанського міського суду Київської області від 21 березня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк про визнання договору іпотеки недійсним.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

ВСТАНОВИЛА:

У липні 2015 року позивач звернулась до суду із зазначеним позовом .

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що між нею та відповідачем ПАТ КБ « Приватбанк» 18 лютого 2008 року був укладений кредитний договір

№ КЗРОGА15006728 на суму 16 575 доларів США строком до 18 лютого 2013 року,зі сплатою 12 % річних.

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором

19 лютого 2008 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу зареєстрований в реєстрі № 333. Відповідно до умов договору в іпотеку передане наступне нерухоме майно: квартира , що знаходиться за адресою: Київська область, м.Березань, вул. Леніна, 118,

кв. 62,загальною площею 66,6 кв.м.

Предмет іпотеки належить ОСОБА_3 на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року ( 1/4 частина ) , на підставі договору дарування від 25 травня 2007 року ( 3/4 частини ).

Як зазначає ОСОБА_2 , на час укладення договору іпотеки з нею проживали ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 , і неповнолітня дитина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2..

Позивач вважає , що під час укладення договору іпотеки були порушені права неповнолітньої дитини ОСОБА_5, яка не зареєстрована,але проживає у спірній квартирі із 2007 року ,що є предметом іпотеки.

Договір іпотеки був укладений без згоди органу опіки та піклування, яка була необхідна відповідно до вимог ч.1, ч.6 ст. 203 ЦК України, ст. 177 Сімейного Кодексу України, оскільки малолітня дитина дочки позивача мала право користування квартирою на час укладення договору.

Рішенням Березанського міського районного суду Київської області від

21 березня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення , яким задовольнити вимоги. В апеляційній скарзі посилається на те , що судом неповно з»ясовані обставини, що мають значення для вирішення справи , що суд не взяв до уваги її пояснення та доводи . Доводи апеляційної скарги співпадають із доводами позову.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та

обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з"ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами , які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається, як на підставу свої вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Як встановлено судом першої інстанції , між ОСОБА_2 та відповідачем ПАТ КБ « Приватбанк» 18 лютого 2008 року був укладений кредитний договір № КЗРОGА15006728 на суму 16 575 доларів США , строком до 18 лютого 2013 року,зі сплатою 12 % річних ( а.с. 11-13) .

З метою забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором ,

19 лютого 2008 року між ПАТ КБ « Приватбанк» та ОСОБА_2 було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Березанського міського нотаріального округу зареєстрований в реєстрі № 333. Відповідно до умов договору в іпотеку передане наступне нерухоме майно - квартира , що знаходиться за адресою: Київська область, м.Березань, вул. Леніна, 118,

кв. 62,загальною площею 66,6 кв.м.( а.с.15-16)

Предмет іпотеки належить ОСОБА_2 на підставі договору купівлі-продажу від 18 лютого 2008 року ( 1/4 частина , а.с. 14), на підставі договору дарування від 25 травня 2007 року ( 3/4 частини , а.с. 59).

Відповідно довідки КП «Житлово-побутове підприємство » № 299 від

20 серпня 2015 року в квартирі за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстровані постійно з 26 червня 2007 року по даний час ОСОБА_2, ОСОБА_4С.( а.с. 17). Аналогічна довідка від 06 лютого 2008 року міститься на а.с. 42. Будь-які застереження у довідках , що в квартирі проживає малолітня дитина , відсутні .

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 19 червня 2013 року звернуто стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості

( а.с. 105-112).

Відповідно до ч.6 ст. 203 ЦК України правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.

За змістом ч.1 ст. 215 ЦК України, недодержання в момент вчинення правочину стороною цих вимог є підставою його недійсності.

Відповідно до ч.2 ст. 177 Сімейного Кодексу України батьки малолітньої дитини не мають права без дозволу органу опіки та піклування вчиняти такі правочини щодо її майнових прав: укладати договори, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, в тому числі договори щодо поділу або обміну житлового будинку, квартири; видавати письмові зобов'язання від імені дитини; відмовлятися від майнових прав дитини.

Статтею 17 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування укладати договір, який підлягає нотаріальному посвідченню або спеціальній реєстрації, відмовлятися від належних дитині майнових прав, здійснювати розподіл, обмін, відчуження житла, зобовязуватися від імені дитини порукою, видавати письмові зобовязання.

З аналізу наведених норм вбачається, що батьки не мають права без дозволу органу опіки і піклування розпоряджатися майновими правами дітей.

Як встановлено судом першої інстанції, малолітня ОСОБА_5 , онука позивача ОСОБА_2, майнових прав щодо забезпеченої договором іпотеки квартири не мала, оскільки договір іпотеки був укладений не батьками малолітньої дитини, тому для укладення цього договору дозвіл органу опіки та піклування не вимагається. Будь-яких доказів, що на момент укладення договору кредиту малолітня ОСОБА_5 була зареєстрована у квартирі, що є предметом договору іпотеки , відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не надала ні суду першої інстанції , ні суду апеляційної інстанції.

Крім того , як встановлено судом , ОСОБА_4, мати ОСОБА_5 , згоди на укладення договору кредиту ОСОБА_2 не давала , підтвердила, що її дочка зареєстрована за іншою адресою, у м. Києві по вул.. Галицькій.

Виходячи із засад ст. 15 ЦПК України , суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених , невизнаних або оспорюваних прав , свобод чи інтересів , що виникають із цивільних , житлових , земельних , сімейних , трудових відносин .

Відповідно до положень ч.2 ст.16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути : визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Відсутність порушеного права , чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту, способам ,визначеним законодавством є підставою для відмови у позові.

Враховуючи , що договір кредиту та договір іпотеки укладала ОСОБА_2, а не батьки малолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, відсутність прав третіх осіб на предмет іпотеки підтверджено умовами договору ( п. 12.7) , і відповідно до ст. 60 ЦПК України позивач не надала доказів на підтвердження своїх вимог і порушення її права , тому суд дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні позову.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду в порядку ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги, , колегія суддів вважає ,що рішення суду є законним та обгрунтованим , підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ,313 315, 317 ,319 ЦПК України ,колегія суддів ,

У х в а л и л а ;

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Березанського міського суду Київської області від 21 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів .

Головуючий

Судді