Cправа № 127/9595/16-ц
Провадження № 2/127/3765/16
11 липня 2016 року м. Вінниця
Вінницький міський суд Вінницької області в складі:
головуючої судді Іщук Т.П.,
при секретарі Боднар В.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції, 3% річних та відшкодування моральної шкоди,
Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення боргу та відшкодування моральної шкоди. Свій позов мотивував тим, що 17.05.2011 року він позичив відповідачеві кошти у сумі 4000,00 грн., які останній зобов'язувався повернути протягом двох-трьох місяців. На підтвердження домовленості відповідач написав розписку. Позичені кошти ОСОБА_2 до цього часу не повернув. ОСОБА_1 також зазначає, що неналежне виконання ОСОБА_2 своїх зобов'язань завдало йому і моральної шкоди, що виражається у приниженні його гідності, у позивача порушилися стосунки із сім'єю та оточуючими людьми. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на його користь борг з урахуванням індексу інфляції в розмірі 7317,60 грн., 550,00 грн. - 3% річних, 5000,00 грн. - моральної шкоди.
У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив їх задовольнити, не заперечував щодо заочного розгляду справи.
Відповідач у судове засідання вкотре не з'явився, будучи належним чином повідомленим про день, час та місце розгляду справи, а тому суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, оскільки позивач не заперечував проти такого порядку розгляду справи.
Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню.
Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Судом встановлено наступні фактичні обставини справи та правовідносини врегульовані нормами ЦК України стосовно позики та виконання зобов'язань.
17.05.2011 року між сторонами був укладений договір позики, про що свідчить розписка, згідно якої відповідач отримав кошти в сумі 4000,00 грн. Відповідач зобов'язався повернути позику протягом двох-трьох місяців, розмір процентів договором не встановлювався. У визначений строк борг повернений не був. Протилежного судом не встановлено.
Згідно ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості; договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст. 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми; на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Відповідно до ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом; зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов'язання чи звичаїв ділового обороту; якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання), а ч.1 ст. 612 ЦК України передбачено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк,
встановлений договором або законом.
Відповідності до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Згідно ст.ст. 1049,1050 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 ЦК України.
Отже неповернута сума позики становить 4000,00 грн. Визначаючись щодо розміру заборгованості ОСОБА_2 з урахування індексу інфляції, суд погоджується з розрахунком заборгованості, який проведеним позивачем з урахуванням строків прострочення виконання зобов'язань та розміру індексу інфляції в даний період. Отже, вимоги в частині стягнення боргу з урахуванням індексу інфляції в сумі 7317,60 грн. підлягають задоволенню. Підлягає також задоволенню і вимога про стягненню 3% річних в розмірі 550,00 грн. Розрахунок позивачем проведений вірно.
Щодо позовної вимоги про відшкодування позивачеві моральної шкоди, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині, оскільки ні договором позики, ні законом, який регулює правовідносини, що виникли між сторонами, не передбачена така відповідальність за невиконання зобов'язання як відшкодування моральної шкоди.
Відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат. Якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а відтак з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір з урахуванням задоволених вимог в сумі 551,20 грн.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 527, 530, 610, 612, 625, 1046, 1047, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 88, 212- 215, 224-226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь ОСОБА_1 борг за договором позики від 17.05.2011 року з урахуванням індексу інфляції в розмірі 7317,60 грн. (сім тисяч триста сімнадцять гривень 60 коп.) та 550,00 грн. (п'ятсот п'ятдесят гривень 00 коп.) - 3% річних.
Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1, на користь держави 551,20 грн. судового збору.
В решті вимог - відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто Вінницьким міським судом Вінницької області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем у апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Вінницький міський суд Вінницької області шляхом подачі у десятиденний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Суддя: