Справа № 570/104/16-ц
Номер провадження 2/570/489/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в :

В провадженні Рівненського районного суду перебуває вищевказана цивільна справа, по ній відкрито провадження і яка слухається судом.

В перше судове засідання 16 березня 2016 року з'явилися представник позивача ОСОБА_4, відповідачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 Відповідач ОСОБА_1 подав заперечення на позов, які були вручені представнику позивача і за його клопотанням в судовому засіданні було оголошено перерву для ознайомлення з запереченнями і підготовки відповідних пояснень.

Після цього, в судові засідання 18 квітня 2016 року і 25 травня 2016 року сторони повторно не з'явилися, хоча належним чином і в установлений строк повідомлялися про слухання справи. Від представника позивача до суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задоволити позов і не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі причину неявки суду не повідомили.

Суд визнав неявку сторін до суду неповажною і вважає за можливе справу слухати у відсутності сторін.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що рішенням Рівненського районного суду від 20 вересня 2010 року (справа № 2-506/2010 року) задоволено позов ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення, згідно якого передано в заклад ПАТ КБ "ПриватБанк" шляхом вилучення у ОСОБА_1 належне йому на праві власності заставне майно, яке зазначено в договорі застави № 0608/01/ТЗ від 02.08.2006 року та № 0608/01/ТЗ від 14.08.2007 року, а саме на автомобіль марки "Renault Magnum 420", 1996 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1, та напівпричіп бортовий марки "Krone SDP", 1995 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_2. Звернуто стягнення на вказане майно, що є предметом застави. Також в рішенні зазначено, що за рахунок вартості предмета застави підлягають задоволенню вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" за кредитним договором № 0608/01 від 02.08.2006 року у загальній сумі 13176,71 доларів США, що на 12.05.2010 року становить за курсом НБУ 104437 грн. 29 коп. Рішенням суду визначено спосіб реалізації предмета застави. Це рішення суду сторонами не оскаржувалося, набрало законної сили і звернуто до виконання.

В своїх запереченнях на позов ОСОБА_1 просив закрити провадження у справі, оскільки вже є рішення суду про звернення стягнення на заставне майно за цим же кредитним договором, воно було звернуто до виконання і виконане. Разом із запереченнями на позов відповідач надав суду постанову державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 20.10.2010 року за виконавчим листом № 2-506/2010 року. Також було надано постанову державного виконавця про закінчення виконавчого провадження від 29.11.2010 року в зв'язку з виконання вказаного виконавчого листа. Відповідач надав висновки про оцінку вказаного заставного майна, де вартість автомобіля вказана 121888 грн. з ПДВ, а вартість напівпричепа 45170 грн. Будучи в судовому засіданні, ОСОБА_1, повідомив, що в нього було вилучено заставне майно ще в 2010 році, передано позивачу для реалізації, він вважає, що рішення суду виконане повністю і він не повинен повторно платити банку ще якісь кошти.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрало законної сили рішення суду, ухвалене з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Враховуючи, що в позовній заяві, яка подана до суду в січні 2016 року ставиться питання про стягнення з ОСОБА_1 і поручителів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 суми заборгованості 38164,10 доларів США, що за курсом 23,45 відповідно до службового розпорядження НБУ від 08.12.2015 року складає 894948,14 грн. за кредитним договором № 0608/01 від 02.08.2006 року, а вже є судове рішення, яке прийнято по іншій справі за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про звернення стягнення на заставне майно за тим же самим кредитним договором, яке виконане державною виконавчою службою ще в 2010 році, суд не може прийняти рішення у даній справі, а тому провадження у справі підлягає до закриття, оскільки у обох справах заборгованість визначалася за одним і тим же кредитним договором, в обох справах відповідачем є позичальник, заставне майно було передане банку для реалізації і сума заставного майна була більшою, ніж вказано суму заборгованості в рішенні суду від 20 вересня 2010 року.

Суд вважає, що подаючи повторний позов до позичальника ОСОБА_1 і поручителів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про стягнення суми заборгованості за тим же кредитним договором, позивач діяв не добросовісно, оскільки в позові жодним чином не згадувалося про договір застави і про наявність рішення Рівненського районного суду від 20 вересня 2010 року, яке вже виконане державною виконавчою службою. Навіть отримавши заперечення відповідача ОСОБА_1 на позов і попросивши перерву для ознайомлення з запереченням і з'ясування всіх обставин справи і спростування доводів відповідача, банк в подальшому самоусунувся від вирішення спору, надання суду об'єктивної і повної інформації за вказаним в позові кредитним договором, якогось обґрунтованого корегування позовних вимог, представник банку перестав з'являтися до суду і обмежився лише поданням заяви про слухання справи у його відсутності, де зазначив, що повністю підтримує позов і просить його задоволити. Будь-яких пояснень стосовно заперечень ОСОБА_1 і пояснень стосовно того, де ж поділося передане банку заставне майно, суду позивачем надано не було.

Виходячи з вищенаведеного, суд приходить до висновку, що відповідач ОСОБА_1 вже поніс цивільно-правову відповідальність за неналежне виконання своїх зобов'язань за вказаним у даному позові кредитним договором, є рішення суду, яке вже навіть виконане, а згідно стаття 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення, тому суд вважає, що провадження у справі необхідно закрити. Оскільки є рішення суду, яким ще в 2010 році передано позивачу заставне майно, яке належало на праві власності відповідачу ОСОБА_1, це майно більшої вартості, ніж була визначена сума заборгованості у рішенні суду, суд вважає, що ОСОБА_1 не має заборгованості перед банком, тому провадження у справі має бути закрите відносно всіх відповідачів.

Керуючись ст.ст.205 ч.1 п.2, 206, 223, 293, 294 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в :

Провадження в цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "Приватбанк" до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - закрити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.