Справа № 283/779/16-ц
Провадження №2/283/374/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

20 липня 2016 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого-судді Тимошенка А.О.,

за участю:

секретаря Даниленко Л.Г.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Малині цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк», треті особи на стороні відповідача: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 та відділ державної виконавчої служби Малинського районного управління юстиції, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню,-

встановив:

ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в якому просить визнати виконавчий напис № 507 вчинений 21.01.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 таким, що не підлягає виконанню.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав та пояснив, що 21.01.2016 року приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 за заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» вчинила виконавчий напис про стягнення з позивача на підставі кредитного договору заборгованості в розмірі 258133 гривні 93 копійки. В дану заборгованість крім основної заборгованості по кредиту включені відсотки, комісія та пеня. Однак відповідно до кредитного договору кредит надавався до 29.03.2011 року, а тому з цієї дати у відповідача виникло право вимоги. З дня виникнення права вимоги минуло більше 3 років і відповідно нотаріус не мала права вчиняти виконавчий напис.

Представник Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» в судове засідання не з?явився. Подав заяву про розгляд справи без його участі та заперечення проти позову. В запереченні представник відповідача вказав, що виконавчий напис вчинений нотаріусом з дотриманням всіх норм законодавства, а тому в задоволенні позову необхідно відмовити.

Від приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 також надійшло заперечення в якому вона вказала, що виконавчий напис вчинений з дотриманням вимог законодавства, а тому позов не підлягає задоволенню.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 30 березня 2006 року між ОСОБА_2 та Публічним акціонерним товариством комерційний банк «Приватбанк» був укладений кредитний договір № ZRRWAU00120045 відповідно до якого позивач отримав кредит в розмірі 46150 гривень на придбання автомобіля із сплатою коштів за користування кредитом в розмірі 1,32% на місяць на суму залишку по кредиту та 0,25% щомісяця від суми виданого кредиту (а.с. 12-15). Кредит надавався відповідачу до 29.03.2011 року, а забезпеченням виконання умов кредитного договору виступала застава автомобіля ВАЗ.

У зв?язку з невиконанням позивачем умов кредитного договору відповідач звернувся до приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3 для вчинення виконавчого напису. 21 січня 2016 року нотаріус вчинила виконавчий напис за яким з позивача повинні бути стягнуті (а.с. 9):

- залишок заборгованості по кредиту в розмірі 28624 гривні 41 копійка;

- заборгованість по відсотках в розмірі 46487 гривень 32 копійки;

- комісія в розмірі 1961 гривня 46 копійок;

- пеня в розмірі 179360 гривень 74 копійки.

На підставі цього виконавчого напису державною виконавчою службою Малинського районного управління юстиції було відкрито виконавче провадження (а.с. 11).

Судом також встановлено, що відповідач подав нотаріусу для вчинення виконавчого напису: кредитний договір № ZRRWAU00120045 від 30.03.2006 року (а.с. 39-40); засвідчену відповідачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості (а.с. 42-43); письмову вимогу до позивача про погашення заборгованості (а.с. 44).

Однак виписка з рахунку не відповідає дійсності, оскільки з її змісту вбачається, що у позивача станом на 01.02.2009 року вже існувала заборгованість по кредиту в розмірі 3411 гривень 83 копійки (а.с. 42 зворот). Крім того позивачу на вказану дату нарахована заборгованість по відсотках в розмірі 634 гривні 98 копійок та пеня в розмірі 235 гривень 41 копійка. Існування даної заборгованості спростовується рішеннями Малинського районного суду від 22 січня 2013 року (а.с. 18-23) та від 17 лютого 2009 року (а.с. 55). Даними рішеннями, під час розгляду позовів Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором № ZRRWAU00120045 від 30 березня 2006 року та про звернення стягнення на заставлене майно, було встановлено, що ОСОБА_2 станом на 01.02.2009 року були сплачені всі платежі по кредиту і будь-яка заборгованість відсутня.

Крім того зі змісту кредитного договору № ZRRWAU00120045 від 30 березня 2006 року вбачається (а.с. 12), що кредит надавався до 29.03.2011 року. З цієї дати у відповідача виникає право вимоги за кредитним договором. На час вчинення виконавчого напису (21.01.2016 року) з 29.03.2011 року пройшло більше 4 років. Відповідно до абзацу третього підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», який затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Аналогічні положення містяться і в ст. 88 ЗУ «Про нотаріат».

Таким чином нотаріус неправомірно вчинила виконавчий напис, а з наданих позивачем документів вбачається, що між ним та відповідачем існує спір про право.

За таких обставин суд визнає виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню.

Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ст. 88 ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Керуючись ст. ст. 3, 11, 60, 88, 176, 185, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України, на підставі «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого наказом Мінюсту № 296/5 від 22.02.2012 року, ст. 88 ЗУ «Про нотаріат»,-

вирішив:

Позов задовольнити повністю.

Визнати виконавчий напис № 507 вчинений 21.01.2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_3, за яким пропонується стягнути із ОСОБА_2 кошти в розмірі 258133 гривні 93 копійки, таким, що не підлягає виконанню.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» на користь ОСОБА_2 понесені ним витрати на сплату судового збору в розмірі 551 гривня 20 копійок.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги до Малинського районного суду протягом десяти днів з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні в судовому засіданні протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: ОСОБА_4