ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОСОБА_1
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 210/3253/16-ц
Провадження № 2-з/210/37/16
У Х В А Л А

іменем України

"04" липня 2016 р. Дзержинський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Літвіненко Н.А.

при секретарі Рябченко І.В.

розглянувши заяву ОСОБА_2 про забезпечення позову,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду в порядку позовного провадження з позовом до Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «ПриватБанк», треті особи Приватний нотаріус Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3, Дзержинський ВДВС Криворізького міського управління юстиції про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. З метою забезпечення позову позивач просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 від 18.12.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7494; заборонити Дзержинському ВДВС КМУЮ та його співробітникам вчиняти будь-які виконавчі дії щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського нотаріального округу ОСОБА_3 від 18.12.2015 року, зареєстрованого в реєстрі за № 7494; заборонити ПАТ КБ «ПриватБанк» () здійснювати будь-які списання з рахунків, відкритих в ПАТ КБ «ПриватБанк» на імя ОСОБА_2 (код ДРФО НОМЕР_1) в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором №KRXRFB00340164 від 26.01.2007 року.

Відповідно ст.153 ч.1 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст. 151 ч. 3 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір і існує реальні загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За змістом ст.152 ч.2 ЦПК України суд може застосувати кілька видів забезпечення позову.

Аналізом п.5 Постанови ПВСУ "Про практику застосування судами цивільно-процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, не допускається встановленням обовязку вчинити певні дії, які є предметом позовних вимог, адже в такому разі вжиттям відповідного заходу забезпечення позову фактично ухвалюється рішення без розгляду справи по суті.

У випадку задоволення заяви про забезпечення позову фактично буде вирішено спір за позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню.

Враховуючи обґрунтованість вимог заявника щодо забезпечення позову, суд вважає, що заява про забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: Н. А. Літвіненко