УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі :

Колодійчука В.М., Висоцької В.С., Фаловської І.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за заявою представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 до товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар», Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради, треті особи: обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки», ОСОБА_9, ОСОБА_4, ОСОБА_10, про захист права власності, за касаційною скаргою, поданою представником ОСОБА_4 - ОСОБА_5, на ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2012 року ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 звернулися до суду з позовом до товариства з обмеженою відповідальністю «Старий Лицар» (далі - ТОВ «Старий Лицар»), Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради про захист прав власності.

Зазначали, що 27 лютого 2002 року ТОВ «Старий Лицар» на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 187 отримало нове свідоцтво про право власності на об'єкт нерухомості, які на дату видачі свідоцтва вже були відчужені. При цьому свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1 загальною площею 1220,2 кв. м. від 06 червня 2001 року, видане ТОВ «Старий Лицар» на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації № 640 від 06 червня 2001 року не було повернуто до відділу приватизації державного житлового фонду і відповідач на його підставі продовжував укладати договори купівлі-продажу з фізичними та юридичними особами.

Незважаючи на те, що вказане свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку від 06 червня 2001 року було визнано недійсним, воно було використано ТОВ «Старий Лицар» для отримання дозволу на здійснення торгівлі та паспорту ринку у 2002-2010 роках.

Посилаючись на викладене й збільшивши під час розгляду справи позовні вимоги, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 просили визнати незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року «Про внесення змін до розпорядження № 640 від 06 червня 2001 року»; визнати незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року; визнати частково незаконним та скасувати розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв. м., замість 877,4 кв. м.; визнати частково незаконним та скасувати свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року в частині зазначення загальної площі приміщень, з яких складається цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, у розмірі 1220,2 кв. м., замість 877,4 кв. м.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Львова від 17 грудня 2013 року позов задоволено.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року Про внесення змін до розпорядження № 640 від 06 червня 2001 року».

Скасовано свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв. м., замість 877,4 кв. м.

Скасовано свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року в частині зазначення загальної площі приміщень, з яких складається цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, у розмірі 1220,2 кв. м., замість 877,4 кв. м.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року зазначене рішення районного суду скасовано й в задоволенні позову відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 червня 2014 року касаційну скаргу ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 відхилено, рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року залишено без змін.

У грудні 2014 року представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 подала заяву про перегляд рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року у зв'язку з нововиявленими обставинами.

Рішенням апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року заяву задоволено частково, рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року скасовано й ухвалено нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 задоволено.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року Про внесення змін до розпорядження № 640 від 06 червня 2001 року».

Скасовано свідоцтво про право власності на будівлю першої черги міні-ринку по АДРЕСА_1, виданого на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 182 від 27 лютого 2002 року.

Скасовано розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року «Про оформлення права власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1», в частині зазначення у пункті 1 загальної площі приміщень цілісного майнового комплексу міні-ринку (1-ша черга) по АДРЕСА_1 у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м.

Скасовано свідоцтво про право власності на цілісний майновий комплекс міні-ринку по проспекту Чорновла, 67а, видане на підставі розпорядження Шевченківської районної адміністрації Львівської міської ради № 640 від 06 червня 2001 року в частині зазначення загальної площі приміщень, з яких складається цілісний майновий комплекс міні-ринку по АДРЕСА_1, у розмірі 1220,2 кв. м, замість 877,4 кв. м.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 листопада 2015 року рішення апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року скасовано, справу передано на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року заяву представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року залишено без задоволення.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_4 - ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року та постановити у справі нову ухвалу про задоволення вимог заяви представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року, посилаючись на порушення апеляційним судом норм процесуального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши в межах касаційної скарги правильність застосування судом апеляційної інстанцій норм процесуального права, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Згідно ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження судового рішення може бути неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції під час розгляду справи в касаційному порядку перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права.

Постановляючи оскаржувану в касаційному порядку ухвалу, суд апеляційної інстанції врахував висновки і мотиви, з яких касаційним судом було скасовано вказане вище рішення апеляційного суду Львівської області від 06 травня 2015 року (ч. 4 ст. 338 ЦПК України), встановив, що обставини, викладені у заяві представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 про перегляд у зв'язку з нововиявленими обставинами рішення апеляційного суду Львівської області від 13 березня 2014 року, не є нововиявленими в розумінні ст. 361 ЦПК України, оскільки про наявність таких обставин, а саме про існування факту реєстрації відповідачем права власності на спірну нерухомість, було або могло бути відомо як позивачу так і заявнику на час розгляду даної справи по суті апеляційним судом.

Доводи касаційної скарги не спростовують викладених вище висновків суду апеляційної інстанції.

У зв'язку з наведеним та, керуючись ст. ст. 332, 337, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_4 - ОСОБА_5 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Львівської області від 22 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.М. Колодійчук

В.С.Висоцька

І.М. Фаловська