Справа № 361/2451/16-ц
Провадження № 2/361/1776/16
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

12 липня 2016 року Броварський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Селезньової Т.В.,

при секретарі - Коваль А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бровари цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

встановив:

Позивачка просить стягнути на її користь з відповідача аліменти на утримання дочки ОСОБА_3, 17.08.2006р.н., яка проживає з нею, у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 грн. на місяць, мотивуючи тим, що відповідач є батьком дитини, проживає окремо від дитини, дитина знаходиться на її утриманні, вона має невеликий обмежений дохід, а відповідач має нерегулярний мінливий дохід, одержує частку доходу в натурі, не має інших дітей і аліменти нікому не платить.

Відповідач позов визнав частково, не оспорює свій обовязок утримувати дитину, не заперечує виплачувати аліменти у розмірі 1/4 частки від його заробітної плати, не згоден визначити аліменти у твердій грошовій сумі, посилаючись на те, що має постійну роботу і зарплату, і у випадку зростання зарплати будуть збільшуватись аліменти, інших доходів не має.

Позов підлягає частковому задоволенню за таких підстав:

Згідно ст..10,11 ЦПК суд розглядає справу за принципом диспозитивності, на підставі поданих сторонами доказів. Обовязок по доказуванню позовних вимог покладено на позивача, і саме він визначає обсяг доказів, які ним надаються суду на підтвердження позовних вимог.

З показань сторін, свідоцтва про шлюб, свідоцтв про народження, довідки з місця проживання встановлено, що сторони від шлюбу мають двох дітей: неповнолітню дочку ОСОБА_3, 17.08.2006р.н., яка проживає з позивачкою, а також дочку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживала і з досягненням повноліття продовжує проживати з позивачкою.

Відповідач проживає окремо, даної обставини не заперечує.

Згідно ст. 180 СК України, батьки зобовязані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення дітьми повноліття. Той з батьків, з ким проживає дитина, має право вимагати через суд від другого батька стягнення аліментів на утримання дитини. При цьому, згідно п.2 ч. 1 ст. 182 СК України, розмір аліментів визначається судом з урахуванням сімейного, матеріального становища кожного з батьків та інших обставин, які заслуговують на увагу; аліменти призначаються в частці від доходу, а в виключних випадках - в твердій грошовій сумі.

Таким чином, є законні підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дочки ОСОБА_3.

Визначаючи вид і розмір аліментів, суд виходить з наданих доказів і встановлених фактів:

Відповідач є працездатним, має постійне місце роботи і стабільний дохід.

Як видно з довідки про заробітну плату відповідача він працює у ФОП ОСОБА_5, і розмір його заробітної плати протягом 2016 року становив від 1500грн. у січні до 1780 грн. у червні 2016р. (відповідно після утримань 1207,50грн. та 1432,90грн.).

Позивачка не довела наявності у відповідача більших доходів чи отримання ним заробітної плати у більшому, ніж зазначено у довідці, розмірі. Посилання позивачки на недостовірність даної довідки з місця роботи є голослівним. А при таких доходах, про які свідчить надана відповідачем довідка про доходи, відповідач є неспроможним виплачувати аліменти у розмірі, що значно перевищує розмір його заробітної плати.

Позивачка не надала доказів на підтвердження наявності у відповідача більших доходів (більшого розміру заробітної пати, або отримання ним інших доходів, отримання доходів у натурі - як вона зазначила у позові), і не довела спроможності відповідача виплачувати аліменти на дитину у визначеній нею сумі - 2000грн. на місяць. Посилання позивачки на те, що саме така сума може надати їй можливість нормально утримувати дитину, враховуючи вартість життя, не є підставою для стягнення аліментів у вказаній нею сумі. Тому підстав для стягнення з відповідача аліментів у розмірі, зазначеному позивачкою 2000грн. на місяць - суд не вбачає.

Відповідач проти визначення аліментів у твердій грошовій сумі заперечує, посилаючись на те, що у разі збільшення зарплати аліменти будуть автоматично підвищуватись, що відповідає інтересам дитини і сторін. Таку думку відповідача суд визнає слушною, такою, що відповідає дійсним інтересам дитини і матері і відповідає вимогам закону, що регулює дані правовідносини. Оскільки аліменти визначаються наперед і на тривалий час, то доцільним є стягнення аліментів у частці від доходу відповідача, а не в твердій грошовій сумі.

Позивач не представила суду жодного доказу на підтвердження того, що відповідач має мінливий дохід, або що він отримує доходи в натурі, а також на підтвердження інших виключних обставин, які б вказували на доцільність визначення аліментів у твердій грошовій сумі. Тому, з урахуванням положень ст. 182 СК України суд не вбачає законних підстав для визначення аліментів у твердій грошовій сумі.

Аліменти слід визначити у частці від доходу за звичайним встановленим у ст.182 СК правилом. Визначення аліментів у частці від доходу, а не в твердій грошовій сумі, як просить позивачка, відповідає вимогам закону, не буде виходом за межі заявлених позовних вимог, тому суд вважає можливим в межах заявленого позову, задовольнити його частково, стягнувши з відповідача аліменти у частці від доходу.

Визначаючи частку, суд враховує розмір заробітної пати відповідача, те, що він є працездатною особою, що він не має інших неповнолітніх дітей та інших утриманців. Суд враховує, що закон не визначає конкретну частку від доходу при стягненні аліментів на неповнолітню дитину. Дане питання закон залишає на розсуд суду, що розглядає справу, з урахуванням положень, передбачених ст.182 СК України. Суд також враховує, що позивачка (мати дитини) має низький дохід (згідно довідки з місця роботи УВП №4 УТОС її дохід у 2016р. склав 698грн.), є інвалідом 2 групи по зору і має обмеження у працевлаштуванні (згідно довідки МСЕК- непрацездатна в звичайних умовах, можлива робота в УТОС), і відповідно позивачка обєктивно обмежена у своїх можливостях по працевлаштуванню.

При встановлених в судовому засіданні обставинах дитина потребує допомоги з боку відповідача, а відповідач за станом здоровя, сімейним та матеріальним становищем має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини. Враховуючи, що відповідач не має інших неповнолітніх дітей та інших утриманців, враховуючи розмір прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку згідно Закону «Про державний бюджет на 2016 рік», суд вважає можливим стягнути з нього аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частки від зарплати та іншого доходу. Але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, як зазначено у законі.

Аліменти на дитину слід стягнути до досягнення дитиною повноліття.

Стягненню з відповідача на користь держави підлягає судовий збір, згідно ст.80, 88 ЦПК, - у мінімальному, визначеному законом «Про судовий збір» розмірі для даного виду позовів., тобто у розмірі 551,20грн.

Керуючись ст. 180, 181, 182, 183 СК України, керуючись ст.213, 214, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позов задовольнити частково;

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дочки ОСОБА_6, 17.08.2006р.н., у розмірі 1/3 частки заробітної плати та інших доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 27 квітня 2016 року і до повноліття дитини.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір 551,20 грн.

Рішення в частині стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене учасниками процесу шляхом подання апеляційної скарги шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Київської області через Броварський міськрайонний суд Київської області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя Т.В. Селезньова