Справа № 754/5298/15-ц
У Х В А Л А

Іменем України

17 травня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва

в складі: головуючого - суддя - О.М. Панченко

при секретарі - Буцко М.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві матеріали за заявою ОСОБА_1 про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання, -

В С Т А Н О В И В:

03.03.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року по цивільній справі за її позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання, яким частково було задоволено її позовні вимоги, стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини в розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 08.04.2015 року.

Мотивує вимоги заяви тим, що на даний час їй стали відомі обставини, які не були відомі на час розгляду справи по суті, та які мають істотне значення для вирішення спору по суті. Такими обставинами є те, що на час розгляду справи відповідач надав суду неправдиві відомості вказавши, що у зв»язку з відсутністю дивідендів від підприємницької діяльності він не здатен сплачувати кредит до банку, а інших доходів, за яких він міг би погасити його у нього не має, крім мінімальної заробітної плати яку він отримує як керівник підприємства. На підтвердження цього відповідачем було надано довідку про те, що дивіденди ТОВ «ВЕРОЙЛ» не виплачувалися в 2015 році та довідку з банку про те, що з липня 2015 року останній не сплачує кошти за кредитним договором.

Також 04.02.2016 року вона звернулася до Банку і отримала довідку згідно якої відповідач з 12.06.2015 року до 04.02.2016 року сплатив кошти за користування кредитом у розмірі 159 949 грн. Таким чином позивач прховував від суду ту обставину, що дійсно має дохід який значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати, очікуючи рішення суду аби погасити заборгованість перед банком. Отже вже після ухвалення судом рішення стало відомо, що відповідач під час розгляду справи у суді здійснював погашення кредиту, а отже і мав дохід який значно перевищує вказаний останнім під час розгляду справи по суті. Крім того, на час прийняття судом рішення по суті, відповідач став співзасновником ТОВ «ГАЗ ТРАН СЕРВІС» про що він також не повідомив суд, вказуючи, що ТОВ «ВЕРОЙЛ» являється єдиним місцем його роботи.

На підставі всього викладеного вище, просила суд за наслідками розгляду заяви про перегляд рішення за ново виявленими обставинами рішення суду від 08.10.2015 року скасувати та постановити нове, яким стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, 2012 р.н. у твердій грошовій сумі у розмірі 5 000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник заявника повністю підтримав заяву про перегляд рішення суду за ново виявленими обставинами та просив суд про її задоволення.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечував проти задоволення заяви, вказуючи, що ново виявлені обставини, що вказує в заяві позивач не є істотними для справи, обставини, щодо кредиту позивачеві були відомі з моменту укладення кредитного договору, оскільки вона є поручителем за цим договором. Всі інші обставини, зазначені у заяві були предметом розгляду справи в суді першої та апеляційної інстанції.

Вислухавши думку учасників судового процесу, вивчивши письмові матеріали справи, судом було встановлено наступне.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року частково задоволено вимоги позову ОСОБА_1 про стягнення аліментів, стягнуто з відповідача ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання доньки у розмірі ? частини від усіх видів заробітку (доходу) але не менше, ніж 30% прожиткового мінімуму відповідного віку до досягнення дитиною повноліття з 08.04.2015 року.

Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 19.01.2016 року рішення суду першої інстанції залишено без змін, апеляційну скаргу ОСОБА_1 без задоволення.

03.03.2016 року заявник ОСОБА_1 звернулася до суду із заявою про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року, мотивуючи це тим, що після прийняття судом рішення з»явилися ново виявлені обставини, які не були відомі ні їй ні суду під час розгляду справи в суді.

Частиною 1 ст. 361 ЦПК України передбачено, що рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрали законної сили, а також судовий наказ можуть бути переглянуті у зв»язку з ново виявленими обставинами.

Частиною 2 ст. 361 ЦПК України передбачено, що підставами для перегляду рішення, ухвали чи судового наказу є істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 362 ЦПК України заяви про перегляд у зв»язку з нововиявленими обставинами можуть бути подані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, протягом одного місяця з дня встановлення обставини, що є підставою перегляду. При цьому заява про перегляд судового рішення у зв»язку з нововиявленими обставинами з підстави, передбаченої п. 1 ч. 2 ст. 361 цього Кодексу (істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи), може бути подана не пізніше трьох років з дня набрання судовим рішенням законної сили.

В своїй заяві позивач посилалася на те, що ново виявленими обставинами по справі є те, що на час розгляду справи відповідач надав суду неправдиві відомості вказавши, що у зв»язку з відсутністю дивідендів від підприємницької діяльності він не здатен сплачувати кредит до банку, а інших доходів, за яких він міг би погасити його у нього не має, крім мінімальної заробітної плати яку він отримує як керівник підприємства. На підтвердження цього відповідачем було надано довідку про те, що дивіденди ТОВ «ВЕРОЙЛ» не виплачувалися в 2015 році та довідку з банку про те, що з липня 2015 року останній не сплачує кошти за кредитним договором.

Також 04.02.2016 року вона звернулася до Банку і отримала довідку згідно якої відповідач з 12.06.2015 року до 04.02.2016 року сплатив кошти за користування кредитом у розмірі 159 949 грн. Таким чином позивач скривав від суду ту обставину, що дійсно має дохід який значно перевищує розмір мінімальної заробітної плати, очікуючи рішення суду аби погасити заборгованість перед банком. Отже вже після ухвалення судом рішення стало відомо, що відповідач під час розгляду справи у суді здійснював погашення кредиту, а отже і мав дохід який значно перевищує вказаний останнім під час розгляду справи по суті. Крім того, на час прийняття судом рішення по суті, відповідач став співзасновником ТОВ «ГАЗ ТРАН СЕРВІС» про що він також не повідомив суд, вказуючи, що ТОВ «ВЕРОЙЛ» являється єдиним місцем його роботи.

На підтвердження своїх доводів позивач надала до суду довідку банку про те, що вона виступає фінансовим поручителем згідно діючого договору поруки. Проте, дана довідка не містить даних про те, що в період розгляду спору в суді щодо стягнення з відповідача аліментів ним особисто було сплачено якусь певну суму в рахунок погашення кредиту.

Крім того, як вбачається з копії договору про надання траншу від 04.11.2013 року, який був предметом дослідження судом при ухваленні рішення, вказаний договір було укладено між ТОВ «ВЕРОЙЛ» та ПАТ «ПроКредитБанк», а не особисто між ОСОБА_2 та Банком. Ці обставини досліджувалися як судом першої інстанції так і апеляційним судом м. Києва.

Таким чином вказані позивачем в заяві обставини не є ново виявленими.

Крім того, позивач в своїй заяві посилалася на те, що на час прийняття судом рішення по суті, відповідач став співзасновником ТОВ «ГАЗ ТРАН СЕРВІС», проте жодних доказів суду надано не було з цього приводу, клопотання про їх витребування представником позивача в судовому засіданні заявлено також не було.

Частинами 2,3 ст. 5 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з ново виявленими обставинами» передбачено, що обставини, на які посилалася особа, яка брала участь у справі, у своїх поясненнях в апеляційній або касаційній скарзі чи в заяві про перегляд судового рішення Верховним Судом України або які могли бути встановлені при всебічному і повному з»ясуванні судом обставин справи, тобто при виконанні вимог ч. 4 ст. 10 ЦПК України не є ново виявленими обставинами.

Неподання стороною або особою, яка бере участь у справі доказу, про який їй було відомо та який підтверджує відповідні обставини, а також відмова суду у прийнятті доказів не є підставами для перегляду судового рішення у зв»язку з ново виявленими обставинами.

Відповідно до ч. 2 ст. 365 ЦПК України розглянувши заяву, суд може скасувати судове рішення, що переглядається, і прийняти нове судове рішення або залишити заяву про перегляд судового рішення за ново виявленими обставинами без задоволення.

Аналізуючи все вищевикладене, суд приходить до висновку про необґрунтованість заяви, оскільки будь-яких доказів або обґрунтованих аргументів для перегляду рішення суду за ново виявленими обставинами позивачем не наведено.

Керуючись ст.ст. 361, 362 ЦПК України, Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року №4 «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв»язку з ново виявленими обставинами», суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про перегляд рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08.10.2015 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання за нововиявленими обставинами, - залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м. Києва через Деснянський районний суд м. Києва протягом п′яти днів з дня її отримання сторонами по справі.

Головуючий: