Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05.07.2016 Справа №607/6822/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

народних засідателів Тобілевича І.М., Стояна О.О.,

за участі секретаря судового засідання Рихліцької О.А.,

з участю:

прокурора Романенко І.Ю.

представника психіатричного закладу ОСОБА_1,

особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_2,

законного представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за заявою представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_4 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку,

В С Т А Н О В И В:

Заявник представник Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні (далі ТОККПНЛ) ОСОБА_4 звернулася до суду із заявою про проведення в примусовому порядку госпіталізації ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, до психіатричного закладу.

В обґрунтування вимог посилається на те, що в останнього наявний тяжкий психічний розлад, який обумовлює його безпорадність і неможливість самостійно задовольняти основні життєві потреби. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів ТОККПНЛ, яка прийшла до висновку, що він потребує стаціонарного обстеження та лікування. Згода ОСОБА_2 на обстеження та лікування відсутня, тому просить винести рішення про його примусову госпіталізацію.

У судовому засіданні представник ТОККПНЛ ОСОБА_1 заяву підтримав і пояснив, що громадянин ОСОБА_2 перебуває на обліку у лікаря-психіатра з 2007 року, неодноразово лікувався і обстежувався стаціонарно у відділенні ТОККПНЛ. Згоди на госпіталізацію ОСОБА_2 не дає, через хворобу не усвідомлює необхідності його лікування, а задовольнити свої основні життєві потреби він не в змозі. З цих підстав просив заяву задовольнити.

Прокурор у судовому засіданні заяву про госпіталізацію громадянина ОСОБА_2 у примусовому порядку в ТОККПНЛ без його згоди підтримала.

ОСОБА_2 в силу свого психічного стану в судовому засіданні пояснень надати не зміг.

Законний представник особи, щодо якої розглядається питання про надання їй психіатричної допомоги у примусовому порядку ОСОБА_3 заяву підтримала та просила її задовольнити, оскільки її племінник ОСОБА_2 не в змозі задовольняти свої основні життєві потреби в силу психічного захворювання. Пояснила, що останнім часом його психічний стан погіршився, він часто буває нервовий, дратівливий, метушливий, бігає по житлі, не реагує на її зауваження, коли виходить на вулицю, без причин чіпляється та конфліктує з перехожими. Вона є його опікуном на підставі рішення суду і діє виключного в його інтересах. На даний час йому необхідно пройти обстеження в умовах стаціонару.

Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні у справі докази, вважає, що заяву слід задовольнити, виходячи з наступного:

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив на стаціонарне обстеження та лікування у друге психіатричне відділення ТОККПНЛ 22 червня 2016 року. Направлення на стаціонарне обстеження та лікування було видане ОСОБА_5 з приводу діагнозу: праноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Підставою для його стаціонарного обстеження та лікування була заява законного представника ОСОБА_2 ОСОБА_3, згідно з якою вона просила прийняти його на обстеження та лікування до Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні у звязку із погіршенням його психічного стану. З цих підстав гр. ОСОБА_2 був оглянутий комісією лікарів-психіатрів Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні, у складі: голови ЛКК ОСОБА_6, доц. кафедри психіатрії ОСОБА_7, в.о. завідувача відділенням та лікуючого лікаря ОСОБА_4

Згідно з висновком комісії лікарів-психіатрів, пацієнт ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, поступив 22 червня 2016 року на стаціонарне обстеження та лікування в 2 психіатричне відділення Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні по направленню ОСОБА_8 з приводу діагнозу: праноїдна шизофренія, безперервний перебіг, галюцинаторно-параноїдний синдром. Із анамнезу встановлено, що психічний стан змінився з 2007 року, коли ОСОБА_2, перебуваючи в Києві на роботі отримав черепно-мозкову травму. Зі слів пацієнта, тоді він "втратив память", був переконаний, що його отруїли, побили. Після смерті батька звинувачував сусідів, що вони вбили його, розкрадають речі з його квартири і ще хочуть його вбити. Був тривожним, неспокійним, підозрілим, конфліктним. З цього приводу лікувався неодноразово в умовах стаціонару ТОККПНЛ. Вдома періодично буває неадекватним у висловлюваннях, підозрілим, робить неправильні вчинки (повикидав посуд з балкону, відправляв фізіологічні потреби в квартирі у відро). Міг по кілька днів нічого не їсти, підозрюючи, що їжа отруєна. Погіршення стану спостерігається впродовж останнього місяця, відколи пацієнт став замкнутим, відгородженим, задуманим, тривожним, часто сам до себе говорив, щось шепотів, відчував страх, всюди вмикав світло, заборонив родичам голосно говорити, вимагав, щоб вони шепотіли, вночі не спав. На час огляду на психічний стан пацієнт був в свідомості. Орієнтований в часі, просторі, власній особі в повному обсязі. Мовний контакт формальний, пацієнт замкнутий, внутрішньо-напружений, відчуває страх, недовіру до оточуючих. Коротко, однослівно, вибірково відповідає на запитання, самостійно в розмову не вступає. Відмічає наявність слухових розладів сприймання: "голоси мучать мене, забороняють говорити, обзивають, ображають, спати не можу..." Мислення аутичне. З паралогіями, непослівдовністю, окремими маячними ідеями відношення, шкоди, переслідування. Настрій знижений, вольові процеси слабкі. Пацієнт фіксований на своїх хворобливих переживаннях. Інструкції виконує пасивно. Критика до свого стану хвороблива.

Комісія підтвердила обґрунтованість рішення про прийняття ОСОБА_2 на обстеження та лікування згідно Закону України «Про психіатричну допомогу». Комісія прийшла до висновку, що ОСОБА_2 потребує стаціонарного обстеження та лікування без його усвідомленої згоди у звязку з наявністю у нього тяжкого психічного розладу, внаслідок якого пацієнт не спроможний самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує його життєдіяльність.

Відповідно до вимог статті 14 Закону України "Про психіатричну допомогу", особа, яка страждає на психічний розлад, може бути госпіталізована до психіатричного закладу без її усвідомленої згоди або без згоди її законного представника, якщо її обстеження або лікування можливі лише в стаціонарних умовах, та при встановленні в особи тяжкого психічного розладу, внаслідок чого вона: вчиняє чи виявляє реальні наміри вчинити дії, що являють собою безпосередню небезпеку для неї чи оточуючих, або неспроможна самостійно задовольняти свої основні життєві потреби на рівні, який забезпечує її життєдіяльність.

Аналізуючи в сукупності викладені обставини, досліджені докази та вимоги законодавства, суд приходить до переконання про наявність передбачених законом підстав для примусової госпіталізації ОСОБА_2 до психіатричного закладу без його згоди, а тому заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні слід задовольнити.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 14, 16 Закону України «Про психіатричну допомогу», керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 212 215, 223, 234, 279 282, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Заяву представника Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні ОСОБА_4 про госпіталізацію ОСОБА_2 до психіатричного закладу у примусовому порядку задовольнити.

Госпіталізувати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_2, у Тернопільську обласну комунальну клінічну психоневрологічну лікарню в примусовому порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя

Народні засідателі