Справа № 766/6318/16-ц
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року в м.Херсоні Суддя Херсонського міського суду Херсонської області Майдан С.І., розглянувши матеріали заяви ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення,

встановила:

ОСОБА_1 звернувся до Херсонського міського суду Херсонської області із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення. В заяві просить встановити юридичний факт, що його вимушене переселення в кінці вересня 2014 року з окупованої частини території Луганської області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацію частини території Луганської області, Україна. В заяві зазначив, що встановлення вказаного юридичного факту породжуватиме виникнення його права на справедливу компенсацію з Держави - агресора Російської Федерації. Іншого порядку встановлення такого юридичного факту чинним законодавством України не передбачено.

Відповідно до ст. 234 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема, про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Згідно змісту ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, визначених частиною 1 цієї статті, а саме: родинних відносин між фізичними особами; перебування фізичної особи на утриманні; каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов'язковому державному соціальному страхуванню; реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; проживання однією сім'єю чоловіка та жінки без шлюбу; належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру.

У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ч.2 ст.256 ЦПК України).

Пленумом Верховного Суду України у п.2 Постанови №5 від 31.03.1995р. «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», звернуто увагу судів на те, що, при вирішенні питання про підвідомчість справи суди мають право враховувати норми законодавчих актів, якими передбачено несудовий порядок встановлення певних фактів або визначено факти, які в даних правовідносинах можуть підтверджуватися рішенням суду.

Заявник звернувся в суд в порядку окремого провадження з метою встановлення того факту, що його вимушене переселення в кінці вересні 2014 року з окупованої території Луганської області, Україна, відбулося внаслідок збройної агресії Російської Федерації проти України та окупації Російською Федерацію частини території Луганської області, Україна.

Проте, ст.1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» (далі - Закон) визначено поняття внутрішньо переміщеної особи, відповідно до якого внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на к території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце Проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Зазначені обставини вважаються загальновідомими і такими, що не потребують доведення, якщо інформація про них міститься в офіційних звітах (повідомленнях) Верховного Комісара Організації Об'єднаних Націй з прав людини, Організації з безпеки та співробітництва в Європі, Міжнародного Комітету Червоного Хреста і Червоного Півмісяця, Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, розміщених на веб-сайтах зазначених організацій, або якщо щодо таких обставин уповноваженими державними органами прийнято відповідні рішення.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст.4 цього Закону, факт внутрішнього переміщення підтверджується довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи, що діє безстроково, крім випадків, передбачених статтею 12 цього Закону. Підставою для взяття на облік внутрішньо переміщеної особи є проживання на території, де виникли обставини, зазначені в статті 1 цього Закону, на момент їх виникнення.

Отже, законодавством передбачено порядок підтвердження та встановлення факту наявності збройного конфлікту та тимчасової окупації певної території, а також підтвердження факту вимушеного переселення осіб, які проживали на такій території.

Згідно ч.4 ст.256 ЦПК України, суддя відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право.

Відповідно, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються в порядку окремого провадження, якщо встановлення відповідного факту не пов'язується із наступним вирішенням спору про право.

Разом з тим, заявник зазначає, що встановлення вказаного в заяві юридичного факту породжуватиме виникнення його права на справедливу компенсацію з Держави - агресора Російської Федерації.

Зважаючи на те, що зазначеним вище законодавством передбачено інший порядок підтвердження і наявності збройного конфлікту та тимчасової окупації певної території, підтвердження факту вимушеного переселення осіб, які проживали на такій території, а також з огляду на те, що згідно змісту заяви, необхідність встановлення зазначеного в ній факту заявник пов'язує із наступним вирішенням спору про його право на справедливу компенсацію з Держави - агресора Російської Федерації, то, відповідно правила, встановленого ч.4 ст.256 ЦПК України, у відкриття провадження за заявою ОСОБА_1 належить відмовити.

Відмова у відкритті провадження по справі в порядку окремого провадження не перешкоджає заявнику звернутися до суду з позовом про захист порушеного, невизнаного або оспорюваного права.

У відповідності до п. 3 ч.1 ст. 7 Закону України "Про судовий збір", сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду в разі відмови у відкритті провадження.

З урахуванням наведеного, керуючись ст.ст. 208-210, 234, 256, 292-294, 296 ЦПК України, ст. 7 Закону України "Про судовий збір"суддя

ухвалила:

Відмовити у відкритті провадження в цивільній справі за заявою ОСОБА_1, заінтересовані особи: Міністерство соціальної політики України, Російська Федерація про встановлення факту, що має юридичне значення.

Ухвалу суду разом із заявою та додатками до неї надіслати заявнику, роз'яснивши йому право звернення з даною заявою до суду в порядку позовного провадження.

Зобов'язати ГУДКСУ у Херсонській області повернути ОСОБА_1 сплачений судовий збір в сумі 275 (двісті сімдесят п'ять) грн. 61 коп. за квитанцією № 0.0.577601329.1 від 04.07.2016 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Херсонської області через Херсонський міський суд Херсонської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя С.І.Майдан