н/п 2/490/1664/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року м.Миколаїв Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., із секретарем Баришніковою І.М.,

за участю представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

3-ї особи - ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми, третя особа ОСОБА_4 -

ВСТАНОВИВ:

Позивач 18.03.2016р. звернулась до Центрального районного суду м. Миколаєва з позовом до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно отриманих коштів у розмірі 13442,50 грн.

В обґрунтування вимог, зазначено, що 16.02.2016 року відповідач отримав від позивача завдаток за продаж належної йому садибної ділянки №517 в СТ "Пруди" у розмірі 500 доларів США (що за курсом НБУ становить 13442,50 грн.), після отримання коштів, відповідач почав уникати зустрічей не надавав відомостей щодо стану підготовки документів для продажу. В березні 2016 року позивач побачила оголошення про продаж вказаної ділянки тільки від імені іншої особи. Після звернення до адвоката та надіслання ним адвокатського запиту, вона дізналась, що спірна садибна ділянка рахується за ОСОБА_4, а не за відповідачем, тобто відповідач безпідставно отримав завдаток за продаж неналежного йому майна.

Позивач просить задовольнити позовні вимоги, посилаючись на норми ст.ст. 1212, 1046, 1047, 1049 ЦК України.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.

Відповідач та його представник заперечують проти задоволення позову, зазначили, що дійсно власником земельної ділянки є ОСОБА_4, з якою відповідач знаходиться у цивільному шлюбі, та остання довірила йому займатись продажем спірної ділянки. У зв'язку із чим відповідач отримав завдаток у розмірі 500 доларів США за продаж вказаної земельної ділянки №517, а позивачу були передані ключі від садового будиночку, вона приїжджала та працювала на ділянці.

Однак, через деякий час позивач безпідставно відмовилась від укладення договору купівлі-продажу ділянки, таким чином, отриманий завдаток, відповідно до норм ст.ст. 570 та 571 ЦК України, має залишитись у відповідача.

Третя особа заперечує проти задоволення позову, підтримала заперечення відповідача та його представника.

Суд, вислухавши представника позивача, відповідача та його представника, третю особу, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, дослідивши письмові докази по справі, прийшов до наступного.

Згідно наданої позивачем розписки від 16 лютого 2016 року, ОСОБА_2 отримав завдаток у розмірі 500 доларів США від ОСОБА_5 за продаж ділянки №517 СТ "Пруди" /а.с. 5, 41/.

Згідно Державного акту серія ЯЕ № 931574 від 07 липня 2008 року земельна ділянка №517, що розташована у СТ "Пруди" в межах території Коларівської сільської ради Жовтневого району Миколаївської області знаходиться у власності ОСОБА_4 /а.с. 43/.

Свідок ОСОБА_6 пояснила суду, що її донька ОСОБА_4 доручила ОСОБА_2, з яким проживає у цивільному шлюбі, продати земельну ділянку №517. Їй відомо, що позивач передала завдаток ОСОБА_2, отримала ключі від дачного будиночку та посадила грядки. А в подальшому позивач відмовилась від оформлення договору купівлі-продажу, телефонувала, погрожувала дочці.

Свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили суду, що зі слів ОСОБА_2 та ОСОБА_4, з якими вони підтримують дружні відносини, їм відомо, що вони мали намір продати ділянку №517 в СТ "Пруди", що був знайдений покупець, який в подальшому відмовився від укладення договору купівлі-продажу.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд виходив із наступного.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ч.1,3,4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У наданій до суду розписці від 16 лютого 2016 року зазначено, що позивач передала відповідача завдаток у розмірі 500 доларів США за продаж ділянки №517 СТ "Пруди".

Згідно ст. 570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Тобто, як спосіб забезпечення зобов'язання, може забезпечувати лише дійсне зобов'язання. На момент передання суми у розмірі 500 доларів США, договір купівлі-продажу вищевказаної ділянки № 517 СТ "Пруди" не було укладено. Тому підстав вважати передану суму завдатком немає, доводи відповідача в цій частині є необґрунтованими.

Зважаючи на те, що не було укладено договору купівлі-продажу спірного майна, крім того, у ОСОБА_2 на момент отримання грошових коштів від ОСОБА_5 не було повноважень на укладення такої цивільно-правової угоди, суд приходить до висновку, що отримані кошти у розмірі 500 доларів США, отримані відповідачем без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст. 237 ЦК України, представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов'язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Не є представником особа, яка хоч і діє в чужих інтересах, але від власного імені, а також особа, уповноважена на ведення переговорів щодо можливих у майбутньому правочинів. Представництво виникає на підставі договору, закону, акта органу юридичної особи та з інших підстав, встановлених актами цивільного законодавства.

Згідно с.3 ст. 244, та ч.1 ст. 245 ЦК України, довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами. Форма довіреності повинна відповідати формі, в якій відповідно до закону має вчинятися правочин.

Доводи відповідача та третьої особи, що ОСОБА_4 уповноважила ОСОБА_2 укласти від її імені договір купівлі-продажу спірної ділянки №517 належними та допустимими доказами суду не доведено, такими доказами не можуть бути показання свідків, на підтвердження вказаних обставин суду не надана довіреність, оформлена відповідно до вимог вищевказаних норм ЦК України.

Згідно ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Таким чином, суд приходить до висновку, що кошти у розмірі 500 доларів США, що за курсом НБУ становить 13442,50 грн., отримані відповідачем без достатньої правової підстави і тому в силу положень ч.1 ст. 1212 ЦК України підлягають поверненню позивачу в повному обсязі.

Посилання позивача в обґрунтування вимог про повернення суми на норми ст.ст. 1046, 1047, 1049 ЦК України, є безпідставними, так у судовому засіданні встановлено, що між сторонами не виникли договірні відносини, а отримані відповідачем кошти, отримані ним без достатньої правової підстави.

На підставі викладеного, позовні вимоги про повернення грошових коштів відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України, підлягають задоволенню.

Судові витрати відповідно до ст. 88 ЦПК України, понесені позивачем, підлягають стягненню з відповідача на її користь.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 30, 59, 60, 61, 88, 208, 209, 212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

Позовну заяву ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення суми - задовольнити.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 13442,50 грн. ( тринадцять тисяч чотириста сорок дві грн. 50 коп.) та судові витрати у розмірі 551,20 грн., а всього 13993,70 грн. (тринадцять тисяч дев'ятсот дев'яносто три грн. 70 коп.).

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О.В.Мамаєва