Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01.07.2016 Справа №607/3457/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого Ромазана В.В.

з участю секретаря Буцик О.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики ,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики, укладеними між ними 10 жовтня 2011 року, згідно якого відповідач позичила у нього 8 354 долари США, 09 травня 2012 року згідно якого ОСОБА_2 позичила у позивача 9 000 доларів США, про що надала письмові розписки. ОСОБА_1 неодноразово звертався до відповідача з вимогою про повернення боргу, однак ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобовязання та не реагує на його вимоги.

Просить стягнути з відповідача в його користь суму неповернутого боргу в розмірі 17 354 (сімнадцять тисяч триста пятдесят чотири) долари США, що еквівалентно станом на 29.03.2016 р. 456 065,62 грн., 5 778,90 доларів США, що еквівалентно 151 870,32 грн. - інфляційних нарахувань, 520,62 долари США, що еквівалентно 13 681,97 грн. 3% річних.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання подав суду заяву із клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить суд їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявилася, і не повідомила суд про причину своєї неявки, хоча належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду, що підтверджується документально.

Відповідно до ч.3 ст.169 ЦПК України якщо суд не має відомостей про причину неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів та постановляє заочне рішення, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд зі згоди позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає вимогам ст.224 ЦПК України.

Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд встановив:

Як вбачається із письмової розписки, оглянутої у судовому засіданні, ОСОБА_2 (НОМЕР_1, проживаюча ІНФОРМАЦІЯ_1), 10 жовтня 2011 року позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 8 354 долари США.

Також, згідно іншої письмової розписки від 09 травня 2012 року, ОСОБА_2 позичила у ОСОБА_1 грошові кошти в розмірі 9 000 доларів США.

Відповідно до вимог ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно ч.2 ст.1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

В силу ч.1 ст. 509 ЦК України, зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ч.1 ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

На момент звернення позивача до суду, відповідач не виконала зобовязання за договором позики, оскільки не повернула ОСОБА_1 отримані від нього кошти на загальну суму 17 354,00 доларів США.

Таким чином, суд вважає, що з відповідача слід стягнути в користь позивача суму не повернутого боргу в розмірі 17 354,00 доларів США, що еквівалентно (згідно офіційного курсу НБУ, станом на 29.03.2016 року, 100 дол.США: 2628,0144 грн.) 456 065,62 грн.

Відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

У наданих суду письмових розписках не зазначено строк виконання зобовязання відповідачем, а тому суд вважає що вимоги позивача про стягнення із ОСОБА_2 трьох процентів річних до задоволення не підлягають.

Крім цього, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення інфляційних нарахувань не підлягають до задоволення, оскільки відповідно до Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» із врахуванням внесених змін та доповнень, нарахування інфляційних стосується лише національної валюти України гривні, а не іноземної валюти, тобто валюти в якій було укладено договір позики.

Отже, в даному випадку мають місце порушення відповідачем прав позивача, які підлягають захисту, шляхом стягнення з відповідача в користь позивача суми неповернутого боргу, що складає 17 354,00 доларів США, що еквівалентно (згідно офіційного курсу НБУ, станом на 29.03.2016 року, 100 дол.США: 2628,0144 грн.) 456 065,62 грн.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213, 214, 215 ЦПК України, ст.ст. 625, 1046, 1048, 1051 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу за договорами позики задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 суму неповернутого боргу в розмірі 17 354 (сімнадцять тисяч триста пятдесят чотири) долари США, що еквівалентно 456 0 465 (чотириста пятдесят шість тисяч шістдесят пять) грн. 62 коп.

Стягнути із ОСОБА_2 в користь держави судовий збір в розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн. 00 коп.

Рішення може бути переглянуте Тернопільським міськрайонним судом Тернопільської області за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

ГОЛОВУЮЧИЙ В.В.РОМАЗАН