Справа № 524/4690/16-ц
Провадження № 2/524/1759/16
02.11.2016 року, Автозаводський районний суд м.Кременчука Полтавської області у складі:
головуючого судді Рибалка Ю.В.,
при секретарі судового засідання Недяк Д.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кременчуці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів,
До суду звернулись ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення коштів з позовом про захист прав споживачів, стягнення коштів та стягнення коштів.
В обґрунтування позовних вимог зазначили, що 02.12.2013 між ними було укладено мирову угоду, яку було затверджено ухвалою суду 02.12.2013. В угоді і ухвалі суду було передбачено, що за ними, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частку будинку по вул. Бетонній, що належить ОСОБА_3.
Також за ними було визнано право на 1/3 частку землеволодіння, що належало ОСОБА_3
Ухвала суду вступила в законну силу.

Розписка від 02.12.2013 дана ОСОБА_3 підтвердила, що гроші в сумі 100000 грн. були зараховані на її рахунок в AT «Дельта Банк» на виконання ухвали суду. Це підтверджується квитанціями та заявою про здійснення валютно - обмінної операції від 02.12.2013року про видачу готівки в сумі 1912,50грн., 99795.82грн.

Конвертація та зарахування 100000 грн. відповідачу підтверджується випискою особового рахунку в доларах США ОСОБА_2 (позивача) із якої вбачається, що вона 02.12.2013 зняла 17578 доларів США.

Таким чином, позивачі виконали умови мирової угоди по виплаті 100000 грн ОСОБА_3 за 1/3 частку домоволодіння по вул. Бетонній 40.

У подальшому 17.01.2014 1/3 частина домоволодіння і земля, що належить ОСОБА_3 були зареєстровані відділом реєстрації права власності за № 4329820 за ОСОБА_4 та ОСОБА_2

Ухвала суду від 02.12.2013 та мирова угода були виконані. Але ОСОБА_3 не знялася з реєстрації.

31.12.2013 ОСОБА_3 була подана апеляційна скарга про скасування ухвали Автозаводського райсуду від 02.12.2013, про затвердження мирової угоди.

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 04.03.2014 ухвалу Автозаводського райсуду від 02.12.2013 скасовано і справу направлено на новий розгляд.

15.06.2015 при розгляді справи повторно ухвалою Автозаводського райсуду позовна заява ОСОБА_3 до ОСОБА_4 га ОСОБА_2 про поділ житлового будинку в натурі, залишена без розгляду, за заявою позивача ОСОБА_3

Ухвалою Автозаводського райсуду від 04.03.2015 зустрічний позов ОСОБА_6 та ОСОБА_4 залишений без розгляду.

В ході судового засідання про поворот виконання рішення суду, ухвалою Автозаводського райсуду від 07.07.2015 позов був залишений без розгляду за заявою ОСОБА_2 Розяснено право звернутися із заявою про поворот виконання рішення суду.

Крім того, постановою Полтавського окружного адміністративного суду від 09.04.2015 скасовано рішення реєстраційної служби Кременчуцького міського управління юстиції про державну реєстрацію 1/3 частки права власності на буд. № 40 по вул. Бетонній в м. Кременчук ОСОБА_3 за ОСОБА_1 та ОСОБА_5

Харківський апеляційний адміністративний суд ухвалою від 02.07.2015 залишив Постанову Полтавського окружного адміністративного суду без змін.

Але ні окружний адміністративний суд, ні апеляційний суд не розглянули питання про поворот виконання рішення суду.

Згідно ч.2 ст. 380 ЦПК України судом при повторному розгляді і залишенні позову без розгляду, питання про повернення 100000 грн. не вирішувалось.

Відповідно до ст. 381 ЦПК України заява про стягнення з ОСОБА_3, як поворот виконання рішення, незаконно утримуваної суми 100000 грн., підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки відповідач ухиляється повернути гроші.

Представник позивача у судове засідання не прибула, попередньо надавши суду заяву про розгляд справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримала, просила задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала.

Відповідач у судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд не повідомляла.

Так відповідно до ч.2 ст.158 ЦПК України, з якої слідує, що особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Відповідно до ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне.

Судом встановлено, що 02.12.2013 між позивачами та відповідачем укладено мирову угоду, яка затверджена ухвалою суду 02.12.2013. В угоді і ухвалі суду передбачено, що за ОСОБА_1 та ОСОБА_2 визнано право власності на 1/3 частку будинку по вул. Бетонній 40, що належить на праві власності ОСОБА_3 Судом при повторному розгляді і залишенні позову без розгляду, питання про повернення 100000 грн. не вирішувалось. Позивачами подавалася заява про стягнення з ОСОБА_3, як поворот виконання рішення, незаконно утримуваної сум 100000 грн., яка була залишена без розгляду. Оскільки ОСОБА_3 набула і зберегла майно (гроші) позивачів, на підставі, яка згодом підпала, воно підлягає поверненню. Відповідач ухиляється повернути гроші.

Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного отримання чи збереження майна є відносини, які виникають у зв'язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна i які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права.

Зобов'язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б)набуття або збереження за рахунок iншої особи, в) вiдсутнiсть правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адмiнiстративного акта, правочинну або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України).

Об'єктивними умовами виникнення зобов'язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають:

1) набуття або збереження майна однiєю особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого);

2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у iншої особи (потерпілого);

3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутностi збільшення на стороні потерпілого;

4) вiдсутнiсть правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб.

Згідно до ст.177 ЦК України об'єктами цивільних прав є речі, у тому числі гроші та цінні папери, інше майно, майнові права, результати робіт, послуги, результати інтелектуальної, творчої діяльності, інформація, а також інші матеріальні і нематеріальні блага.

За змістом частини першої статті 1212 ЦК України безпідставно набутим майном є майно, набуте особою або збережене нею у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави.

Відповідно до ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла майно у себе без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути це майно. Особа зобов»язвна повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом підпала

Під вiдсутнiстю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто вiдсутнiсть правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином (Правова позиція ВСУ викладена у постанові судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 24.09.2014 № 6-122цс14).

При розгляді справи 6-122цс14, 24.09.2014 Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого ст. 1212 ЦК України застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

За вищевказаних обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення коштів є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Судові витрати необхідно розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

Щодо стягнення з відповідача у відшкодування судових витрат витрати на правову допомогу, суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Під час розгляду справи, представник позивача не надав доказів, щодо підтвердження таких витрат, тому суд вважає за необхідне в стягненні витрат на правову допомогу - відмовити.

Ураховуючи викладене, керуючись ст. 60, 224, 294, 296, 1212 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 та ОСОБА_2 збережені без достатньої правової підстави грошові кошти в сумі 100 000 грн.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 на користь держави судовий збір у сумі 1000,00 грн.

Заочне рішення може бути переглянуте Автозаводським районним судом м. Кременчука за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано до Автозаводського районного суду м. Кременчука протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання заяви про його перегляд, якщо заяву не було подано.

Суддя Ю.В. Рибалка