Машівський районний суд Полтавської області
Справа № 540/801/16-ц
Номер провадження 2/540/240/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року Машівський районний суд Полтавської області у складі :

головуючого - судді Кравець С.В.

за участю: секретаря Кольвашенко А.В.

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Машівка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на непрацездатного батька,

відповідно до ч.3 ст.209 ЦПК України в судовому засіданні 13 жовтня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частину Рішення, -

в с т а н о в и в :

у червні 2016 року позивач звернувся до суду зі вказаним позовом, посилаючись на те, що він є батьком відповідачів ОСОБА_2 та ОСОБА_4. Понад 40 років він пропрацював на заводі «Знамя» та в 1973 році отримав на сімю квартиру в м. Полтава. В останні роки життя його дружини ОСОБА_5, яка померла 21.02.1991, він був єдиним годувальником сімї, оскільки дружина хворіла. З 10.04.1998 року він є пенсіонером за віком та отримує пенсію в розмірі 1291,83 грн, що є його єдиним доходом. Після смерті дружини син ОСОБА_6 з сімєю проживає в квартирі, а він переїхав в с. Сахнівщину Машівського району, де зареєстрований та проживає сам. Окрім інвалідності має інші хронічні захворювання та потребує постійного лікування. Пенсію витрачає на комунальні послуги та ліки, на харчування коштів майже не залишається. Також він потребує оперативного лікування (втручання). Син ОСОБА_6 працює в приватній фірмі та утриманців не має, оскільки дружина та син працюють. Віктор працює на тимчасових роботах і з його слів має нерегулярний дохід, а частину отримує продуктами і все витрачає на свою сімю, яка також працює. Оскільки діти, мають можливість допомагати йому матеріально, але добровільно цього не роблять, просить суд стягнути з відповідачів, солідарно, одноразово кошти на покриття витрат, повязаних з лікуванням (термінова операція) та догляд за батьком в сумі 25000 грн; стягнути з кожного відповідача аліменти на його утримання в розмірі ? частини зі всіх видів заробітку щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно.

Відповідач ОСОБА_2 в задоволенні позову просить відмовити та в письмовій заяві (а.с.128-165) посилається на те, що він не має можливості сплачувати аліменти на утримання батька, оскільки він та його сімя також хворіє, не працює, перебуває на обліку в центрі зайнятості та знаходиться на утриманні дружини, яка отримує мінімальну пенсію, вони користуються субсидією, тобто його сімя знаходиться за межею бідності. Відповідач не заперечує прийняти батька до себе та доглядати його. Стверджує, що через нього його брат багаторазово передавав батькові кошти по 600 грн, а коли батька побили - оплачував ліки, а він передавав продукти харчування та випічку.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та наполягає на їх задоволенні.

Відповідач ОСОБА_2 проти позову заперечує з наведених у заяві підстав. Зазначив, що упродовж тривалого часу не працює через хворобу серця, перебуває на утриманні дружини, при цьому є пастором релігійної організації, але коштів від цього не отримує. Він як міг допомагав батькові продуктами, ремонтом електроприладів, а його брат надав допомогу коштами. Вважає, що всю цю колотнечу створила ОСОБА_5, що призвело до погіршення стосунків з батьком, а вона у звязку з цим вибиває з них кошти. Він не відмовляється допомагати батькові, готовий забрати його до себе та доглядати, для чого вже виділив кімнату.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не зявився, хоча належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи за адресою реєстрації.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Судом установлено, що позивач є батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується копіями свідоцтв про народження відповідачів (а.с.26,27).

Згідно з довідкою Сахнівщинською сільською радою від 16.01.2015р. № 18 (а.с.18), ОСОБА_3 зареєстрований та проживає сам в ІНФОРМАЦІЯ_3.

За копією пенсійного посвідчення серії АА № 695849 позивач є пенсіонером, інвалідом другої групи загального захворювання та згідно довідки МСЕК серії АВ № 0497536 потребує лікування (а.с.10-12), отримує пенсію в розмірі 1291,83 грн, що вбачається з довідки управління Пенсійного фонду України Ленінського району м. Полтава від 24.03.2016 № 946 (а.с.13).

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5 показала, що проживає спільно з позивачем як чоловік та дружина, хоча з ним розлучені, оскільки цього хотіли його діти. Вона здійснює за ним догляд та у звязку з цим отримує пенсію в розмірі 80 грн. Сини батькові не допомагають, тероризують його, не дають жити. В той час, позивач тяжко хворіє, переніс три інфаркти та два інсульти, а тому потребує стороннього догляду для чого коштів у нього не вистачає. Сини ніяким чином йому не допомагають.

Частиною 1 ст. 203 СК України передбачено, що дочка, син крім сплати аліментів зобовязані брати участь у додаткових витратах на батьків, викликаних тяжкою хворобою, інвалідністю або немічністю.

Відповідно з медичними довідками (а.с.21-24) ОСОБА_3 з січня 2014 року знаходиться на амбулаторному лікуванні в 4-й міській лікарні м. Полтава з діагнозами: гіперплазія передміхурової залози, ІКС. Стенокардія з ГХ, хронічний фарингіт, фонова ретинопатія та ретинальні судинні зміни.

За виписним епікризом № 2272 від 11.04.2014 (а.с.29), позивач перебував на стаціонарному лікуванні в Центрі первинної медико-санітарної допомоги неврологічного відділення з 30.03.по 11.04.2014 року з діагнозом: ДЕ ІІІ ст. на фоні гіпертонічної хвороби ІІІ ст., церебрального атеросклерозу ІІІ ст.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Даючи оцінку доказам у справі, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів коштів, повязаних з лікуванням (термінова операція) та догляду за батьком у звязку з недоведеністю, оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт необхідності проведення операції позивачу та вартість її проведення, а також доказів того, що він потребує стороннього догляду та розміру коштів на цей догляд. Крім цього, в судовому засіданні свідок зазначила, що вона здійснює цей догляд та отримує у звязку з цим кошти, а відповідач-1 у свою чергу, зобовязувався доглядати батька та виділив для цього окрему кімнату.

Щодо вимог позивача про стягнення на його користь з синів аліментів, суд виходить з наступного.

За статтею 202 СК України повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно ч. 1 ст. 205 СК України, суд визначає розмір аліментів на батьків у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) з урахуванням матеріального та сімейного стану сторін.

Пунктом 21 постанови № 3 від 15.05.2006 р. Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що обовязок повнолітнього дочки, сина утримувати своїх непрацездатних батьків, які потребують матеріальної допомоги (ст. 202 СК), не є абсолютним. Згідно з ч. 2 ст. 205 СК при визначенні розміру аліментів на непрацездатних батьків необхідно враховувати можливість отримання ними матеріальної допомоги від інших дітей, до яких не предявлено позову про стягнення аліментів, а також від дружини, чоловіка та своїх батьків.

Таким чином, право на утримання від дочки, сина мати та батько матимуть за умови, якщо вони є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

Необхідність матеріальної допомоги визначається в кожному конкретному випадку в залежності від матеріального становища батьків. До уваги приймається отримання батьками пенсії, державних пільг, субсидій, наявність у батьків майна, що може приносити дохід тощо. Сам факт непрацездатності батьків не зумовлює виникнення у дітей обов'язку надання їм утримання - стан непрацездатності має супроводжуватися необхідністю отримувати сторонню матеріальну допомогу.

Як видно з матеріалів справи позивач отримує пенсію в розмірі 1291,83 грн, яка є більшою від установленого Законом України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» прожиткового мінімуму, який з 01.05.2016р. складає 1130 грн.

В той час, враховуючи те, що він є інвалідом другої групи, з огляду на його вік, який складає 77 років (а.с.6), те що він має різного роду захворювання, а відтак суд вважає, що у звязку з цим він потребує додаткової допомоги від дітей у вигляді аліментів.

При цьому суд враховує, що відповідач ОСОБА_2 ніде не працює та перебуває з 27.09.2016р. на обліку в Полтавському міському центрі зайнятості, що видно з довідки № 1658/1131 від 12.10.2016р., його стан здоровя, факт отримання його сімєю субсидії (а.с. 61), та те, що він стабільного щомісячного доходу немає. Крім цього, позивач не довів, що стабільний щомісячний дохід має його інший син ОСОБА_6, на підтвердження чого жодних доказів не надав, але і сам відповідач не спростував доводів позивача про неможливість надавати утримання батькові.

За таких обставин, суд враховуючи доходи позивача, які є вищими прожиткового мінімуму, факт працездатності його дітей та відсутність доказів про наявність у них стабільного щомісячного доходу, встановлений законом обовязок надання утримання батькам, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги, приходить до висновку про часткове задоволення позову та стягнення з відповідачів аліментів в твердій грошовій сумі в розмірі 200 грн щомісячно з кожного, а не у відповідній частці від доходу.

В той час, оскільки главою 17 СК України не передбачено стягнення аліментів з часу звернення з позовом до суду, а відтак суд не вбачає підстав для задоволення позову в цій частині.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, оскільки позов задоволено частково, а тому з відповідачів на користь держави підлягає стягненню судовий збір в рівних частках в розмірі по 275, 60 грн з кожного.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 202, 203, 205 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 212- 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення аліментів на непрацездатного батька задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на його утримання, в розмірі 200 грн щомісячно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь батька ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 аліменти на його утримання, в розмірі 200 грн щомісячно.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_4, в рівних частках, на користь держави судовий збір в розмірі по 275, 60 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Полтавської області через Машівський районний суд шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги, а особою, яка не була присутньою під час проголошення рішення в той же строк з дня отримання його копії.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження, а у випадку його оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст Рішення виготовлено та підписано 17 жовтня 2016 року

Суддя: