АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 678/342/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2343/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області у складі:

головуючого судді Купельського А.В.,

суддів: Спірідонової Т.В., Пастощука М.М.,

з участю секретаря: Лапка Ю. В.,

сторін: апелянта ОСОБА_1, позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2, звертаючись до суду з вказаним позовом, зазначала, що 19 січня 2006 року сторони уклали шлюб, проживаючи у шлюбі мають двох дітей - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, які проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Батьком у свідоцтвах про народження дітей записаний відповідач ОСОБА_1. На момент подачі позову справа про розірвання шлюбу між сторонами перебуває на розгляді у місцевому суді. Спільне життя не склалось, сторони проживають окремо. Матеріальної допомоги на утримання дітей відповідач не надає.

У звязку з цим позивач, в подальшому змінивши позовні вимоги, просила суд стягувати з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання двох дітей у розмірі 1/3 частки доходів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Рішенням Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, жителя ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_2, ід. н. НОМЕР_1, жительки с. Горбасів, вул. Польова, 18 Летичівського району Хмельницької області, аліменти на утримання двох дітей, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/3 частки всіх видів його заробітку (доходів), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 19.09.2016 року до їх повноліття.

Не погоджуючись з таким рішенням, ОСОБА_1 в апеляційній скарзі просить його скасувати та ухвалити нове, яким стягнути аліменти у розмірі твердої грошової суми, що не перевищує суму 100 грн. на двох дітей.

Вважає, що вказане рішення є необґрунтованим, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права, неповно зясовано обставини, що мали значення для справи, висновки суду не відповідають обставинам справи.

Посилається на те, що згідно постановленого рішення сума аліментів, що підлягає стягненню з відповідача, становить 827,70 грн., що складає 70% його пенсії. Після відрахування вказаних коштів відповідачу із отриманої ним пенсії залишиться лише 572 грн. Цих коштів не вистачить навіть на харчування, не говорячи про витрати на лікування та реабілітацію. Крім пенсії по інвалідності інших доходів відповідач не має. Формально пенсія відповідача відповідає прожитковому мінімуму для осіб, що втратили працездатність, а відтак, він позбавлений права на отримання будь-якої допомоги від держави. Враховуючи те, що вартість комунальних послуг щомісяця становить близько 530 грн., ОСОБА_1 буде поставлений у безвихідне становище, у якого просто будуть відсутні кошти на харчування, а заробити гроші у звязку з інвалідністю він не має можливості.

На думку апелянта, обставини, які мають враховуватись судом при визначенні розміру аліментів, зокрема, матеріальне становище відповідача, визначають необхідність стягнення аліментів лише у розмірі твердої грошової суми. У разі якщо розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, менше мінімального розміру, то позивач матиме можливість отримувати державну допомогу у розмірі різниці між визначеним розміром аліментів та 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши матеріали справи, ознайомившись з доводами апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Із п. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15.05.2006 вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України від 21 квітня 1999 р. N 606-XIV «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи.

Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у звязку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів.

Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не повязує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоровя когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом.

Зокрема, до підстав визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі (що фактично є зміною розміру) ст. 184 СК України відносить: нерегулярний, мінливий дохід платника аліментів, одержання частини доходу в натурі та інші обставини, що мають істотне значення.

Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням.

З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

Отже, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обовязку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», ст. 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (правова позиція ВС України у справі за № 143 цс 13 від 5 лютого 2014 року).

Задовольняючи позов, суд врахував матеріальний стан дітей, позивача, відповідача, його стан здоровя, виходив з того, що батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Однак, з таким висновком колегія суддів Апеляційного суду погодитись не може.

Судом встановлено і це підтверджується матеріалами справи, що від шлюбу сторони мають двох малолітніх дітей: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, 02.01.2012 року, батьками яких значаться, відповідно, позивач та відповідач (а.с. 5, 5-зворот).

Згідно довідки, виданої Горбасівською сільською радою Летичівського району 15 вересня 2016 року, ОСОБА_2 проживає на території сільської ради без реєстрації у с. Горбасів, разом з нею проживають та знаходяться на її утриманні доньки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с. 7).

ОСОБА_1 згідно наявного в матеріалах справи пенсійного посвідчення є інвалідом I групи загального захворювання, а згідно довідки МСЕК. серії АВ №0566069 потребує стороннього догляду (а.с. 65, 69).

Як вбачається з довідки ГУ ПФУ в Хмельницькій області №32709 від 11 жовтня 2016 року ОСОБА_1 знаходиться на обліку управління Пенсійного фонду України в м. Хмельницькому та станом на вересень 2016 року розмір його пенсії по інвалідності внаслідок загального захворювання інвалідам I групи становить 1419,24 грн. (а.с. 33).

Під час розгляду справи у судовому засіданні суду першої інстанції до матеріалів справи представником відповідача надавались квитанції, які підтверджують витрати відповідача на придбання ліків (а.с. 50-52, 76-80).

Відповідно до приєднаних до матеріалів справи довідок ТзОВ „ХМЕЛЬНИЦЬКГАЗ ЗБУТ, МКП „Хмельницькводоканал та КП „ПІВДЕННО-ЗАХІДНІ ТЕПЛОМЕРЕЖІ розмір заборгованості ОСОБА_1 станом на 01 жовтня 2016 року становить відповідно 1410,16 грн., 6843,49 грн. (вода, стоки) та 5420,77 грн. (а.с. 39, 41, 67).

З матеріалів справи вбачається, що 1 вересня 2013 року згідно договору про надання споживчого кредиту та заставу рухомого майна відповідач отримав кредит у сумі 4 859,70 грн. (а.с. 61, 62).

Таким чином, колегією суддів встановлено, що в даному випадку відповідач не працевлаштований, є інвалідом I групи, потребує стороннього догляду та отримує пенсію за інвалідністю, в розмірі 1419,24 грн.

При цьому, суд першої інстанції, стягуючи аліменти в частці від заробітку не з'ясував фактичні обставини справи та не врахував розмір доходу відповідача, зокрема того, що сума стягнутих аліментів перевищує 50 відсотків отримуваної ним пенсії.

Враховуючи викладене, колегія суддів не погоджується із визначеним судом розміром аліментів в частці від заробітку (доходу) та сумою, які підлягають щомісячному стягненню з відповідача, оскільки така сума аліментів перевищує 50 відсотків його доходу.

З огляду на зазначене та обставини справи, колегія суддів дійшла висновку про те, що з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 на двох дітей, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підлягають стягненню аліменти у розмірі по 200 гривень на кожну дитину, щомісячно починаючи з 19 вересня 2016 року до їх повноліття.

Сторони користуються пільгами щодо сплати судового збору, тому його слід віднести на рахунок держави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 307, 309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Рішення Летичівського районного суду Хмельницької області від 16 листопада 2016 року скасувати та ухвалити нове.

Позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на двох дітей, ОСОБА_3 - ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 - ІНФОРМАЦІЯ_2 у розмірі по 200 гривень на кожну дитину, щомісячно починаючи з 19 вересня 2016 року до їх повноліття.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий: /підпис/ ОСОБА_5

Суддя: /підпис/ ОСОБА_6

Суддя: /підпис/ ОСОБА_7

З оригіналом згідно:

суддя Апеляційного суду

Хмельницької області ОСОБА_5

____________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_8 Категорія: 48, 50

Доповідач: Купельський А.В.