Справа № 495/8415/15-ц
рішення

ІМЕНЕМ УКрАЇНи

13 липня 2016 року м. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючого одноособово судді Шевчук Ю.В.,

при секретарі Мамончик К.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Білгород-Дністровському цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення місця проживання дитини, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною і визначення місця проживання дитини та просить суд визначити місце проживання неповнолітньої особи ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1.

В обґрунтуванні своїх вимог, позивач зазначає, що він проживав у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_2 з 20.09.1997 року по 16.12.2015 року. Від шлюбу у сторін двоє дітей: син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, щодо місця проживання якої між подружжям виник спір.

Фактично подружжя не проживає однією сімєю вже достатньо тривалий час. ОСОБА_2 мешкає та працює в місті ОСОБА_5, а ОСОБА_1 з сином та донькою Дарєю проживає в належній йому квартирі АДРЕСА_1, дівчинка ОСОБА_3 відвідує Білгород-Дністровську ЗОШ № 3.

Як зазначає ОСОБА_1, останній час ОСОБА_2 намагається забрати дитину та відвести у невідомому напрямку, забрати документи зі школи про освіту та перевести доньку в іншу школу без його відома. Він та донька ОСОБА_3 знаходяться у стресовому стані, донька не бажає змінювати місце проживання.

Матеріальний стан ОСОБА_1, як він сам зазначає, наявність власного житлового приміщення дають йому можливості забезпечити доньку гідними умовами життя. Крім того, на психіатричному або наркологічному обліку він не знаходиться.

Також, позивач зазначає, що не бажає створювати перешкоди матері ОСОБА_2 у спілкуванні з донькою, але в його присутності та в умовлений час, оскільки ОСОБА_2 неодноразово намагалась відібрати дівчинку без його згоди та відома.

Позивач та його представник ОСОБА_6, у судовому засіданні підтримали заявлені позовні вимоги та просили суд їх задовольнити. Звернули увагу суду на тому, що наданий час дівчинку відібрала мати відповідач, та відмовляється повертати її батькові. Про неправомірні дії відповідача та насильне відібрання дитини представник позивача - ОСОБА_6 16.06.2016 року повідомив Білгород-Дністровський відділ поліції, відомості про кримінальне правопорушення внесені до ЄРДР 17.06.2016 року за № 0001587, відповідні докази суду представник позивача суду надав.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, її представник ОСОБА_7, у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив визначити місця проживання доньки сторін з матірю. У наданій суду зустрічній позовній заяві ОСОБА_2 зазначила, що саме дії її колишнього чоловіка ОСОБА_1 стали причиною їх розлучення, оскільки він нехтував сімейними цінностями, не поважав її, застосовував фізичну силу відносно неї, вчиняв сварки, не піклувався про сімю та її матеріальне забезпечення. На сьогоднішній день ОСОБА_2 проживає в комфортабельній трьохкімнатній квартирі в м. Одеса, в якій є обладнана кімната для дитини, з 23.11.2015 року працює на постійній основі за контрактом незалежним агентом у фірмі «HOME ELECTRONICS AND REAL ESTATE TRASACTIONS» та має постійний заробіток в розмірі 500 доларів США на місяць. За місцем роботи ОСОБА_2 характеризується як доброзичливий, відповідальний, ввічливий, комунікабельний працівник з високим рівнем професійнихх знань тощо. Також, ОСОБА_2 наголошує на тому, що любить свою доньку і спроможна забезпечити її всім необхідним. У неї нормований робочий день, укладений трудовий контракт забезпечує своєчасну виплату заробітної плати та надання соціальних гарантій повязаних з материнством. Вона вирішила питання щодо навчання доньки ОСОБА_3 в престижному загальноосвітньому навчальному закладі в Одеському навчально-виховному комплексі (НВК) № 53 «Загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів-ліцей», який вона могла б відвідувати як би батько ОСОБА_1 не викрав дитину у матері.

Представник служби у справах дітей виконкому Білгород-Дністровської міської ради ОСОБА_8 у судовому засіданні підтримала позовні вимоги батька малолітньої ОСОБА_3 ОСОБА_1, та просила суд під час прийняття рішення врахувати висновок виконкому Білгород-Дністровської міської ради як органа опіки та піклування від 17.02.2016 року яким було вирішено за доцільно місця проживання дівчинки визначити з батьком.

Дослідивши матеріали справи, зясувавши всі суттєві обставини справи та перевіривши їх наявними доказами, заслухавши доводи сторін та показання свідків, суд вважає за необхідне позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі, одночасно відмовивши в задоволенні позову ОСОБА_2 з наступних підстав.

У судовому засіданні встановлено, що в період з 20.09.1997 року (свідоцтво про одруження серії І-ЖД № 071473, актовий запис № 291) по 16.12.2015 року (рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду № 495/8157/15-ц) сторони перебували у зареєстрованому шлюбі та постійно мешкали в м. Білгород-Дністровському.

21 червня 1998 року у сторін народився син ОСОБА_4, який після розлучення батьків залишився проживати з батьком через непорозуміння з матірю ОСОБА_2 - відповідач по справі.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-ЖД № 075278 видане відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Білгород-Дністровський Білгород-Дністровського міськрайонного управління юстиції Одеської області 13.03.2007 року, актовий запис № 116, позивач та відповідач є батьками ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до ст.. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обовязки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обовязків щодо дитини.

Згідно з ст.150 Сімейного кодексу України батьки зобовязані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сімї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобовязані піклуватися про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобовязані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.

Під час розгляду позовних вимог сторін судом встановлені наступні обставини.

Фактично шлюбні відносини між сторонами припинились восени 2015 року, після чого відповідач переїхала на постійне місце проживання до міста ОСОБА_5 де мешкає в квартирі АДРЕСА_2 та з 23.11.2015 року працює на постійній основі за контрактом незалежним агентом у фірмі «HOME ELECTRONICS AND REAL ESTATE TRASACTIONS» та має постійний заробіток в розмірі 500 доларів США на місяць. В той же час, син ОСОБА_9 залишився проживати з батьком в квартирі АДРЕСА_1.

Саме через місця проживання доньки ОСОБА_3 між колишнім подружжям виник спір.

Відповідно до ст.161 Сімейного кодексу України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір може ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обовязків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоровя та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

Матеріалами справи встановлено, що відповідач за місцем проживання в м. Одеса у сусідів характеризується позитивно, суспільний порядок не порушує, поважна, комунальні платежі сплачує вчасно, алкогольними напоями не зловживає. Також позитивно відповідач характеризується за місцем роботи, а саме, проявила себе як відповідальний, комунікабельний працівник з лідерськими якостями та високім рівнем професійних знань.

Одночасно, позивач також позитивно характеризується за місцем роботи - ФОП ОСОБА_10, де він працює на посаді торгівельного представника з 24.11.2015 року. В наданій характеристиці директором підприємства було вказано на сумлінність, добросовісність, коректність позивача та не конфліктний характер.

Акти обстеження умов проживання батька дитини (квартира АДРЕСА_3, належить на праві власності позивачу) та матері (квартира АДРЕСА_4, відповідач користується на правах оренди) свідчать про наявність у обох батьків можливості забезпечити дівчинку гідними умовами побуту.

За наявними в матеріалах справи довідками, ані позивач ані відповідач на обліку у нарколога та/чи психіатра не знаходяться.

В даному випадку суд зазначає, що кожен з батьків ставиться до своїх батьківських обовязків відповідально з урахуванням їх можливостей. Кожен з них любить дитину та піклується про неї.

Враховуючи встановлені вище обставини, суд вважає, що умови ОСОБА_1 та ОСОБА_2 є рівними у звязку з чим виходячи з інтересів дитини судом були досліджені інші обставини, які мають значення для вирішення цієї справи.

Згідно з Характеристикою ОСОБА_3, надану директором Білгород-Дністровської ЗОШ № 5, з 01 вересня 2013 року по 31 травня 2015 року (1-2 класи) дівчинка навчалась в Білгород-Дністровській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів № 5 Одеської області. Програмовий матеріал засвоїла на достатньому рівні, розвинені математичні здібності. З першого класу викликали занепокоєння нестабільність психічного стану, різка зміна настрою, необґрунтована агресія відносно однокласників. Через деякий час дитина стала більш спокійною, вже у другому класі прояви девіантної поведінки рідшали. Дитина постійно відвідувала школу, мала все необхідне для навчання, завжди охайно вдягнена, чиста, з гарною зачіскою. До школи дівчинку проводила мама, яка цікавилась її навчанням, виконувала поради та прохання класовода.

16 грудня 2015 року директор Білгород-Дністровської ЗОШ № 5 надала начальнику служби у справах дітей ОСОБА_11 довідку якою повідомила, що вихованням дівчинки взагалі займалась мати, але і батько іноді забирав доньку зі школи, цікавився її навчанням. На запитання щодо психологічної допомоги дитині було зазначено, що в першому класі після проведення психологічного дослідження психологом було рекомендовано групові корекційні заняття. Класний керівник неодноразово наполягав на необхідність батькам звернутися за допомогою до психолога школи, але мати нехтувала цими пропозиціями.

21 грудня 2015 року директор Білгород-Дністровської ЗОШ № 3, в якій з вересня 2015 року навчається дівчинка, надав начальнику служби у справах дітей ОСОБА_11 довідку про участь батьків ОСОБА_3 у вихованні доньки. В наданій довідці директором було зазначено, що за період навчання дівчинки в цій школі вчителька спілкувалася лише з батьком, який одразу проявив ініціативу у створенні комфортних умов для навчання дітей у класі, постійно підтримував зв'язок з класним керівником, був присутнім на батьківських зборах, під час хвороби доньки телефонував, щоб дізнатися про домашні завдання або ж присилав старшого сина до школи. ОСОБА_5 ж вперше зявилась до школу в листопаді 2015 року з метою відібрати дитину у батька (дівчинка того дня вперше прийшла до школи після тривалого пропуску навчальних занять через те, що мати забирала її до себе в м. Одеси). Більше жодного контакту мами з класним керівником не було. Даря до школи приходить завжди в охайному зовнішньому вигляді, забезпечена усім необхідним шкільним приладдям, виконує домашні завдання, бере активну участь у житті класу та школи. Спершу дівчинка доволі агресивно поводилась з однокласниками, в грубій формі розмовляла з вчителями, могла відмовитись працювати на уроках. Такою була її поведінка і в перші дні після тривалої відсутності. Проте своєчасна реакція батька на зауваження дала позитивні результати. Дівчинка поводиться ввічливо, стала активнішою на уроках, доброзичливо спілкується з однокласниками.

Психологом Білгород-Дністровської ЗОШ № 3 ОСОБА_5 було проведено психолого-педагогічне обстеження психа - емоційного стану учениці 3-го «В» класу ОСОБА_3. 18 грудня 2015 року довідка № 185 про проведене обстеження була надана начальнику служби у справах дітей ОСОБА_11 Обстеження проводилось за проханням батька дівчинки, класного керівника та служби у справах дітей. За результатами обстеження було виявлено наступне:

1. Посилення психа - емоційного стану дитини через психологічну травми, пов'язаної з розпадом сім'ї.

2. Наявність у ОСОБА_3 близьких емоційних звязків з батьком та братом, порушення емоційної близькості з матірю.

3. Розлучення батьків деструктивно позначається на психіку дитини.

4. Дівчинка вкрай потребує корекцію психа емоційного стану. Крім того, 12.12.2015 року дівчинка умисно вбила свою домашню тварину (морську свинку), за якою дбала більше року, що свідчить про наявність емоційного розладу, про виражений негативний психа емоційний стан на сьогоднішній день. З 04.12.2015 року ОСОБА_3 проходила корекційний курс по арт-терапії у шкільного психолога.

Допитана в судовому засіданні психолог ОСОБА_5 підтримала всі висновки в проведеному нею психологічному обстежені дівчинки та наголосила про близькі та теплі відносини дівчинки зі старшим братом ОСОБА_5, що свідчить про неможливість їхнього окремого проживання. Додала, що про матір дівчинка мало говорить, відокремлює її в малюнках.

За інформаційним листом Головного лікаря КЗ «Білгород-Дністровська міськрайонна багатопрофільна лікарня» від 21.01.2016 року, дівчинка ОСОБА_3 спостерігається дитячою клінікою з народження. Знаходиться на диспансерному обліку у лікаря окуліста з діагнозом Міопія слабого ступеня. Носить окуляри. За період другої половини 2015 року на огляд в поліклініку проходила з батьком. Мати дитини хворіла і з цієї причини довго не могла відвідувати дитячу поліклініку.

З врахуванням вказаних довідок виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради як орган опіки та піклування 17.02.2016 року зробив висновок про доцільність місця проживання малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, за місцем проживання батька ОСОБА_1 в АДРЕСА_5.

Свідок ОСОБА_12, яка доводиться матірю відповідача та бабусею дівчинки, в судовому засіданні пояснила, що у ОСОБА_3 дійсно близькі теплі відносини з братом ОСОБА_5, тому не бажано їх розлучати. Жодних прирікань відносно батька ОСОБА_1, вона не має, якщо проживання з батьком відповідає інтересам дитини, то вона не заперечує проти цього.

Згідно з наданим Білгород-Дністровським відділом поліції ГУНП в Одеській області матеріалом, судом були встановлені наступні факти та певні відносини сторін, що мали місце. Так, 02 жовтня 2015 року батько позивача ОСОБА_13 звернувся до Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України (нині Білгород-Дністровський відділ поліції ГУНП України) з повідомленням про те, що 01.10.2015 року він відвіз невістку ОСОБА_2, з внучкою Дарєю до поліклініки, де невістка відповідач, з донькою зникли та не відповідали на його телефонні дзвінки. Під час проведення перевірки, працівники міліції мали телефонну розмову з ОСОБА_2, в якій вона повідомила, що з нею та донькою Дарєю все добре, знаходяться в орендованій нею квартирі, з чоловіком має намір розлучитись та не бажає з ним спілкуватись. В подальшому надала письмову заяву в якій просила припинити розшукові та оперативні дії за зверненням свекра ОСОБА_13.

15.01.2016 року відповідач зверталась з заявою до Білгород-Дністровського ВП ГУНП України про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 в ТЦ «Таврія-В» в присутності доньки висловлювався на її адресу нецензурною лайкою. 09.11.2015 року відповідач зверталась до Малиновського ВП в м. Одеса з заявою про те, що її колишній чоловік ОСОБА_1 без її дозволу забрав від неї їх спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 Про вчинення протиправних дій з боку позивача відносно відповідача зверталась остання до Білгород-Дністровського відділу поліції 16.12.2015 року.

Також, за інформацією Білгород-Дністровського відділу поліції, 19.06.2012 року позивач притягувався до адміністративної відповідальності по ч. 1 ст.. 173-2 КУпАП вчинення насильства в сімї.

Проте з наданої інформації суд не має можливості визначити у відношенні якого члена родини позивачем було скоєне насильство, а також якого роду фізичний та/чи моральний тиск здійснив ОСОБА_1, отже надана інформація не є належним доказом по справі для визначення доцільності місця проживання дитини з одним із батьків. До того ж суд вважає, що ці обставини не мають правового значення для вирішення даної справи, оскільки предметом спору є місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_3 по відношенню до якої жоден з батьків агресії, насильства, фізичного або морального тиску не проявляє.

Викладені обставини свідчать про конфліктні відносини батьків малолітньої ОСОБА_3, до порозуміння сторони найближчим часом самостійно не дійдуть. Визначення судом місця проживання дитини по-перше необхідно для самої дитини, оскільки без судового вирішення даного спору сторони продовжуватимуть зловживати своїми батьківськими правами, в яких вони є рівними, що може погіршити емоційний стан дівчинки, який порушено через розпад сім.

В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікована ВРУ 27.02.1991 року.

06 квітня 2016 року відповідач уклала шлюб з громадянином США Рейнс ІІІ Дрю Мелон, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 420.

10 червня 2016 року позивач уклав шлюб з ОСОБА_14, зареєстрований 10.06.2016 року Білгород-Дністровським міськрайонним відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис № 198.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_14 пояснила, що з дитиною ОСОБА_3, в неї склалися добрі та теплі стосунки, вони зразу знайшли порозуміння, намір чоловіка позивача, визначити постійно місце проживання дівчинки з ними вона підтримує та вважає це необхідним для самої дитини, в її інтересах.

Враховуючи встановлені вище обставини, інтереси дитини, пріоритетність прав дитини на достатнє забезпечення її потреб суд вважає, що місце проживання дитини потрібно визначити з батьком. При цьому, суд дає перевагу таким обставинам як близькі та теплі відносини дівчинки з старшим братом, який проживає з батьком, їх привязаність має суттєвий вплив на психологічний стан ОСОБА_3, її врівноваженість та спокій. Проживання з батьком та братом має позитивний вплив на емоційний стан дівчинки, про що свідчила психолог ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_12, в той час як характер відношення дівчинки до матері не зовсім зрозумілий суду. До того ж, в матеріалах справи відсутні будь-які докази щодо налаштування дівчинки батьком проти матері, штучним підривом її авторитету, підкупом дитини, що свідчить про сумлінне виконання позивачем своїх батьківських обовязків.

Згідно із Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року, виходячи із рівності прав матері та батька, у пункті 1 статті 9 проголосила правило, за яким держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини.

Отже, суд оцінивши всі обставини, які мають істотне значення для визначення місця проживання дитини, враховуючи всі можливості батьків забезпечити належні умови для виховання та розвитку дитини, її духовний та фізичний розвиток, вважає необхідним визначити місцем проживання малолітньої ОСОБА_3 з її батьком, оскільки це буде відповідати насамперед інтересам дитини. Однак, варто звернути увагу сторін, що таке рішення не позбавляє відповідача належного їй права брати участь в вихованні дівчинки, підтримувати з дитиною регулярних особистих стосунків і прямих контактів.

Виховання в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини.

Суд нагадує обом батькам сторонам по справі, про їх прямий обовязок виховувати дитину в дусі поваги, любові до своєї сімї та родини, піклуватись про здоровя дитини, її фізичний, духовний та моральний стан. Особисті амбіції та конфліктні відносини батьків не повинні негативно позначатися на психологічний чи фізичний стан дівчинки.

Сімя є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сімї разом з батьками або в сімї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обовязки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обовязком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ст.. 11 ЗУ «Про охорону дитинства»).

У відповідності до статей 18, 27 Конвенції про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року, Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.

Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини.

Згідно з ст.. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Керуючись Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою ВР від 27.02.1991 року, ст..19, 141, 150, 161 Сімейного Кодексу України, ЗУ «Про охорону дитинства», ст. ст. 3, 10, 11, 60, 84, 88, 130, 209, 212, 214 218 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа служба у справах дітей Білгород-Дністровської міської ради Одеської області про усунення перешкод у спілкуванні з дитиною та визначення місця проживання дитини задовольнити.

Визначити місце проживання дитини, малолітньої ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, разом з батьком ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_5.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10 денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги.

Суддя