Справа № 367/3375/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 грудня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді Шестопалова Я.В.

при секретарі Герасімчук Ю.О.

за участю

позивача: ОСОБА_1

представника відповідача: ОСОБА_2

розглянувши в приміщенні Ірпінського міського суду Київської області справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа по справі Бучанська міська рада Київської області про поділ житлового будинку в натурі між власниками, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа по справі Бучанська міська рада Київської області про поділ житлового будинку в натурі між власниками, та просив виділити йому у власність 1/2 частину будинку, у вигляді приміщень 2-1, 2-2, 2-3 площею 29,0 кв.м. квартири № 2 згідно технічного паспорту. В обґрунтування позову зазначив, що він є власником ? частини будинку за адресою: м. Буча, вул. Шевченка 19, а власником іншої ? частини будинку є ОСОБА_3. Зазначив, що між ними виникають спори щодо порядку користування та володіння будинком, оскільки відповідач фактично не проживає за цією адресою, а його частина будинку занедбана і потребує капітального ремонту, в частині будинку відповідача відсутнє газове опалення, в наявності лише пічне. Також зазначив, що угоди про спосіб виділення його частки із загального майна не досягнуто. Згідно технічного паспорту будинок поділяється на дві рівні частини. Квартира № 1 належить ОСОБА_3, загальною площею 28,6 кв.м.: житлова 14,0 кв.м., кухня 7, 0 кв.м., коридор 7,6 кв.м.. Квартира № 2 належить ОСОБА_1, загальною площею 29,0 кв.м.: житлова 21,4 кв.м., кухня 7,6 кв.м.. Загальна площа будинку складає 57,6 кв.м.: житлова 35,4 кв.м., допоміжна 14,6 кв.м., коридор 7,6 кв.м.. Також, свої позовні вимоги мотивував тим, що згідно висновку № 3004/2 від 30.04.2015 року щодо розподілу домоволодіння по вул. Шевченка 19 в м. Буча Київської області, виданий ПП «Ладопроект», провести розподіл на два окремих домоволодіння є можливим. За таких підстав просив поділити житловий будинок за адресою м. Буча, вул. Шевченка 19, в натурі між власниками і виділити позивачу у власність ? частину, згідно технічного паспорту квартири № 2 площею 29,0 кв.м. приміщення 2-1, 2-2, 2-3.

У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх в повному обсязі.

У судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 заперечувала проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1, просила суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач самовільно перебудував частину будинку, якою фактично користується в супереч будівельним нормам.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву про те, що знаходиться на лікарняному. Будучи допитаним у судовому засіданні суду відповідач пояснив, що він заперечує щодо виділу в натурі ? частини будинку який їм з позивачем належить на праві спільної часткової власності через те, що ОСОБА_1 самовільно його перебудував без їх згоди та не отримав на це дозвіл. Також пояснив, що він звертався зі скаргами на дії позивача та вході перевірки його доводів КП «Бучабудзамовник» Бучанської міської ради було надано висновок про неможливість розподілити належний їм з позивачем житловий будинок на два окремих домоволодіння у зв,язку з тим, що міжквартирні перегородки у житловому будинку не обладнані звукозахисними засобами згідно вимог ДБН стосовно звукоізоляції та за неможливістю розподілу горища у зв,язку зі зношеністю конструкцій.

Представник третьої особи по справі Бучанської міської ради в судове засідання не з,явився, надав заяву про розгляд справи у їх відсутність.

Суд, вислухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, вважає що у задоволенні позовних вимог слід відмовити з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 на підставі договору дарування, укладеного ним із ОСОБА_4, серії ВТР № 453149 від 30.01.2014 року та договору дарування земельної ділянки серії ВТР № 453150 від 30.01.2014 року передано у власність 1/2 частку в праві спільної часткової власності на житловий будинок, який розташований за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця Шевченка, будинок 19, на земельній ділянці площею 0,02 га, за кадастровим номером :01:052:0100, та земельна ділянка площею 0,02 га у межах згідно з планом, що розташована за адресою: Київська область, місто Буча, вулиця Шевченка 19.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадкування за заповітом від 11.02.1987 року за № 7Н-1793 відпоівідачу ОСОБА_3 належить на праві власності ? частка житлового будинку 19 по вулиці Шевченко в місті Буча Київської області.

Відповідно до технічного паспорта на садибний житловий будинок № 19, вул. Шевченка, м. Буча, серії АЕ № 001069 від 27.01.2014 року виготовлений на ім,я ОСОБА_4 та ОСОБА_5 житловий будинок під літерою «А» за вищевказаною адресою, складається з квартири №1, яка має наступні приміщення:1-1 - коридор площею 7,6 кв.м, 1-2 кухня площею 7,0 кв.м., 1-3 житлова кімната площею 14,0 кв.м, всього площею 28,6 кв.м.; та квартири №2, яка має приміщення: 2-1 - кухню площею 7,6 кв.м, 2-2 - житлова кімната площею 7,4 кв.м., житлова кімната площею 14,0 кв.м, всього площею 29,0 кв.м.;

В судовому засіданні сторони поряснили суду, що ними визначений порядок користування спірним житловим будинком та фактично квартирою №1, загальною площею 28,6 кв.м.; користується відповідач ОСОБА_3, а квартирою №2, загальною площею 29,0 кв.м.; користується позивач.

Також у судовому засіданні було встановлено, що позивач ОСОБА_1 свою частину житлового будинку переобладнав, та прибудував до неї прибудову.

Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою.

Відповідно до ст. 364 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними.

Відповідно до п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок»№7 від 04.10.1991 р. при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що, виходячи зі змісту ст. 115 ЦК, це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 01.06.2016 року по вказаній справі призначено проведення судової будівельнотехнічної експертизи для визначення можливості розділу в натурі по 1/2 частині будинку № 19 по вулиці Шевченка у м. Буча Київської області.

Згідно з висновком № СЕ-174-1-439.16 судової будівельнотехнічної експертизи ТОВ «Судова незалежна експертиза України» від 04.11.2016 року з проведеним дослідженням встановлено, що є невідповідності частини житлового будинку, якою фактично користується ОСОБА_1, даним технічних паспортів виготовлених за станом на 29.09.2003 року та за станом на 27.01.2014 року, а саме: площа приміщення, відображеного в технічних паспортах № 2-3 становить 13,8 кв.м., а не 14,0 кв.м.; площа приміщення, відображеного в технічних паспортах № 2-2 становить 7,3 кв.м., а не 7,4 кв.м.; площа приміщення, відображеного в технічних паспортах № 2-1 становить 8,0 кв.м. а не 7,6 кв.м.; до відображених в технічних паспортах житлового будинку літ. А з прибудовою (верандою) літ. А, влаштовано прибудову, в якій наявні два приміщення 1) приміщення площею 3,40 кв.м. (в висновку позначено № 2-4), яке в технічних паспортах не відображено та 2) приміщення площею 5,30 кв.м. (в висновку позначено 2-5), яке в технічних паспортах не відображено. При цьому, експерт зазначив, що виявлені невідповідності у розмірах та площах приміщень № 2-3 та № 2-2 частини житлового будинку, могли виникнути через зміну оздоблення в результаті проведення ремонтних робіт, які відповідно до п. 3.2 Інструкції про порядок проведення технічної інвентаризації обєктів нерухомого майна не вважаються самочинними, а виявлені невідповідності у розмірах та площі приміщення № 2-1 ймовірно виникли як через проведення ремонтних робіт зі зміни оздоблення стін, так і через проведення ремонтно-будівельних робіт, в результаті яких було демонтовано зовнішню стіну прибудови (веранди літ. а) з приміщенням позначеним в технічних паспортах № 2-1. Ремонтно-будівельні роботи з демонтажу зовнішньої стіни прибудови (веранди літ. а) з приміщенням позначеним в технічних паспортах № 2-1, а також будівництво прибудови з приміщеннями № 2-4 та № 2-5 є реконструкцією житлового будинку. В матеріалах справи відсутні документи, які б підтверджували виконання реконструкції житлового будинку відповідно до вимог нормативно-правових актів у галузі будівництва. Також проведеним дослідженням, експерт встановив, що виконана прибудова (з приміщеннями № 2-4 та № 2-5) не відповідає п. 3.25* ДБН 360-92** Містобудування. Планування і забудова міських і сільських поселень: «Для догляду за будівлями і здійснення їх поточного ремонту відстань до межі сусідньої ділянки від найбільш виступної конструкції стіни треба приймати не менше 1,0 м.».

Частиною першою статті 364 ЦК України передбачено право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні.

Вид майна, що перебуває у спільній частковій власності, впливає на порядок виділу з нього частки.

Так, відповідно до частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки.

Ураховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна в порядку статті 364 ЦК України право спільної часткової власності припиняється, при виділі частки із спільного нерухомого майна власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишаються, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об'єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 ЦК України та пункту 10 Порядку присвоєння об'єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 грудня 2010 року N 1117 "Про ідентифікацію об'єктів нерухомого майна для реєстрації прав на них".

Порядок проведення робіт з поділу, виділу та розрахунку часток житлових будинків, будівель, споруд, іншого нерухомого майна при підготовці проектних документів щодо можливості проведення цих робіт визначається Інструкцією N 55.

Так, згідно з пунктами 1.2, 2.1, 2.4 цієї Інструкції поділ об'єкта нерухомого майна (виділ частки) на окремі самостійні об'єкти нерухомого майна здійснюються відповідно до законодавства на підставі висновку щодо технічної можливості такого поділу (виділу) з дотриманням чинних будівельних норм та з наданням кожному об'єкту поштової адреси.

Пунктом 2.3 розділу 2 Інструкції N 55 передбачено, що не підлягають поділу об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна. Питання щодо поділу об'єктів нерухомого майна може розглядатись лише після визнання права власності на них відповідно до закону.

Зазначені положення узгоджуються з нормами статей 316, 317, частинами першою, другою статті 376 ЦК України.

Так, ураховуючи те, що за змістом статей 316, 317 ЦК України право власності - це право особи володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, але у межах, передбачених законом, здійснення особою самочинного будівництва відповідно до частини другої статті 376 ЦК України не породжує в неї права власності на таке майно, відтак виключає це майно із цивільного обороту.

За змістом частини першої статті 376 ЦК України самочинним вважається будівництво житлового будинку, будівлі, споруди, іншого нерухомого майна, якщо вони збудовані на земельній ділянці, що не була відведена особі, яка здійснює будівництво; або відведена не для цієї мети; або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту; або з істотним порушенням будівельних норм і правил.

Таким чином, виходячи зі змісту цієї норми самочинним є будівництво об'єкта нерухомого майна за наявності будь-якої з умов, зазначених у ній.

Отже, відсутність дозволу на будівництво, проекта або порушення умов, передбачених у цих документах, тягне визнання такого будівництва самочинним відповідно до частини першої статті 376 ЦК України.

Головним наслідком самочинного будівництва є те, що в особи, яка його здійснила, не виникає права власності на нього, як на об'єкт нерухомості (частина друга статті 376 ЦК України).

Слід зазначити, що в розумінні частини першої статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а й об'єкт нерухомості, який виник у результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови вже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність із тим, на який власником (власниками) отримано право власності. Усі об'єкти нерухомого майна, які зведені після одержання акта приймання в експлуатацію, незалежно від того, значились вони до одержання акта приймання в проектній документації чи ні, вважаються самочинними (пункт 3.4.1 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року N 146).

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року N 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо; розділ 3.4 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року N 146).

При цьому за змістом частини першої статті 376 ЦК України правила про самочинне будівництво і його наслідки поширюються на всі випадки будівництва (реконструкції) всіх типів будівель, споруд та іншого нерухомого майна.

Отже, аналіз зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що не підлягають поділу (виділу) об'єкти нерухомого майна, до складу яких входять самочинно збудовані (реконструйовані, переплановані) об'єкти нерухомого майна.

Таким чином, за змістом статей 357, 376 ЦК України, розділу 3.4 Методичних рекомендацій з питань технічної інвентаризації об'єктів нерухомого майна, затверджених наказом Держжитлокомунгоспу України від 5 вересня 2003 року N 146, пункту 3 ДБН власник може самостійно здійснювати такі переобладнання об'єкта нерухомого майна, які не підпадають під ознаки реконструкції або перебудови, не суперечать закону, не порушують прав та охоронюваних інтересів інших осіб.

Отже, самочинно збудоване нерухоме майно не є об'єктом права власності, а тому не може бути предметом поділу (виділу) згідно з нормами статей 364, 367 ЦК України.

У звязку з неможливістю поділу домоволодіння № 19 по вулиці Шевченка у м. Буча Київської області в натурі з виділом по ? частині кожній зі сторін з організацією квартир, що відповідають вимогам діючих будівельних норм, позовні вимоги позивача задоволенню не підлягають.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 316, 317, 356, 358, 364, 376 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 60, 61, 88, 212-215 ЦПК України, суд,-

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа по справі Бучанська міська рада Київської області про поділ житлового будинку в натурі між власниками, - відмовити.

Рішення постановлено в нарадчій кімнаті та проголошено вступну та резолютивну частини в судовому засіданні 27 грудня 2016 року.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_6