Номер провадження: 22-ц/785/6560/16
Головуючий у першій інстанції Шевчук Ю. В.
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.10.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,Гірняк Л.А.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії, за апеляційною скаргою Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2016 року, -

встановила:

В січні 2015 року Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області звернулось до суду з позовом про стягнення надміру виплаченої пенсії та просило суд стягнути з ОСОБА_2 надмірно виплачену пенсію в розмірі 71016,85.

Представник позивача у судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив задовольнити.

Відповідач - ОСОБА_2 у судовому засіданні з позовом не погодився та просив відмовити у повному обсязі.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції, посилаючись на положення ст.1215 ЦК України , виходив з безпідставності позовних вимог.

Проте з такими висновками суду першої інстанції погодитися не можна.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається в разі настання інвалідності, що спричинила повну або часткову втрату працездатності внаслідок загального захворювання (в тому числі каліцтва, не пов'язаного з роботою, інвалідності з дитинства) за наявності страхового стажу, передбаченого статтею 32 цього Закону.

Згідно ч.1 ст.31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» причина, група, час настання інвалідності, строк, на який встановлюється інвалідність, визначаються органом медико-соціальної експертизи згідно із законодавством.

Відповідно до ст.34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» пенсія по інвалідності призначається на весь строк встановлення інвалідності.

З матеріалів справи вбачається ,що 11.06.2004 року ОСОБА_2 подав до УПФУ в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області заяву про призначення йому пенсії по інвалідності, надавши при цьому УПФУ витяг з акту огляду Одеської обласної МСЕК № 2 серії 2-18 ОБ № 092617 про встановлення йому інвалідності другої групи від загальних причин захворювання з 23.03.2004 року безстроково, на підставі акту №181 (а.с.6)

З 23.03.2004 року у відповідності зі ст.30 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування» в управлінні Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області ОСОБА_2 було призначено пенсію по інвалідності ІІ групи, яка йому виплачувалась з моменту встановлення інвалідності.

У зв'язку з проведенням інвентаризації пенсійних справ та особистих рахунків пенсіонерів управлінням Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі Одеської області було зроблено запит до Одеської обласної МСЕК № 2 щодо надання підтвердження про призначення ОСОБА_2 пенсії.

21.01.2014 року за вхід. №224/10 на адресу позивача надійшла відповідь Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 від 14 січня 2014 року № 595, з якої вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не признавався безстроково інвалідом 2 групи від загальних причин захворювання ,а довідка серії 2-18 ОБ № 092617 від 23.03.2004 року видавалася іншому хворому (а.с.8).

Отримавши відповідь Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії №2, позивач виплату пенсії відповідачу припинив з лютого 2014 року, та водночас направив йому лист про зобов'язання повернути переплачену, внаслідок надання недостовірних документів, пенсію, яка за період з 23.03.2004 року по 31.01.2014 рік склала 71016 грн. (а.с.15,51).

Припинення виплати пенсії відповідач не оскаржив та на підтвердження наявності у нього такого захворювання, що призвело до інвалідності та факту встановлення йому інвалідності жодних доказів УПФУ не надав.

Відповідно до відповіді КП Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи обласна МСЕК № 2 від 05.03.2014 року за № 616 , наданої на звернення ОСОБА_2, вбачається ,що відповідно до журналу надходження документів за 2003 рік документи ОСОБА_2 на обласну МСЕК № 2 не надходили (а.с.53).

Надані відповідачем історії хвороби за 1992 рік та 1997 рік, акт судово- медичного огляду № 0689 від 23.11.2003 року та направлення на ВТЕК за 2007 рік не є належними доказами встановлення ОСОБА_2 інвалідності 2 групи.

Таким чином , позивачем доведено ,що ОСОБА_2 інвалідність не встановлювалась, він не мав права на отримання пенсії по інвалідності, а тому за період з 23.03.2004 року по 31.01.2014 рік відповідачем необґрунтовано отримано пенсію на загальну суму 71016,85 грн.

Відповідно до ч.1ст.50 Закону України «Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування», суми пенсій, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку пенсіонера або подання страхувальником недостовірних даних, можуть бути повернуті пенсіонером добровільно або стягуються на підставі рішень територіальних органів Пенсійного фонду чи в судовому порядку.

Частиною першою ст.103 Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено, що суми пенсії, надміру виплачені пенсіонеру внаслідок зловживань з його боку (в результаті подання документів з явно неправильними відомостями, неподання відомостей про зміни у складі членів сім'ї тощо) стягуються на підставі рішень органу, що призначає пенсії.

Відповідно до вимог ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Статтею 1215 ч.1п.1 ЦК України визначено випадки, коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності набувача.

За змістом ст. ст. 10,60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін; сторони…мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом; доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

З вищенаведеного вбачається, що позивач на підтвердження позовних вимог надав суду письмові докази, які підтверджують відсутність факту встановлення відповідачу інвалідності, і у зв'язку з цим необґрунтованість виплати йому пенсії по інвалідності, та які підтверджують недобросовісність поведінки відповідача - отримувача пенсії по інвалідності.

Відповідачем жодних доказів на спростування інформації Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 ані Управлінню ПФУ ( у зв'язку з припиненням виплати пенсії), ані колегії суддів не надано.

Відмовляючи у задоволенні позову ,суд першої інстанції в мотивувальній частині рішення в обґрунтування відмови у задоволенні позову посилався на те ,що дослідивши всі зібрані докази по справі, суд не встановив зловживань з боку відповідача по справі щодо надання недостовірної довідки.

Такий висновок суду першої інстанції не відповідає матеріалам справи та спростовується відповіддю КП Одеський обласний центр медико-соціальної експертизи обласна МСЕК № 2 від 05.03.2014 року за № 616 , наданої на звернення ОСОБА_2, відповідно до якої документи ОСОБА_2 на обласну МСЕК № 2 не надходили (а.с.53), відповіддю Одеської обласної медико-соціальної експертної комісії № 2 від 14 січня 2014 року № 595 ,відповідно до якої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 не признавався безстроково інвалідом 2 групи від загальних причин захворювання ,а довідка серії 2-18 ОБ № 092617 від 23.03.2004 року видавалася іншому хворому (а.с.8), рішенням УПФУ в м.Білгород-Дністровському та Білгород-Дністровському районі № 19/і від 24.01.2014 року про утримання сум пенсій ,надміру заплачених пенсіонерам внаслідок зловживання з його сторони ,яке не оскаржено відповідачем (а.с.9),довідкою МСЕК № 2 від 06.07.2015 року за № 760 ,надану на звернення Білгород-Дністровського районного суду Одеської області , відповідно до якої ОСОБА_2 огляд Обласної МСЕК № 2 не проходив,йому не встановлювалась інвалідність другої групи безстроково за загальним захворюванням, витяг з акту огляду серії 2-18 ОБ № 092617 йому не видавався (а.с.45) .

Всупереч наданим позивачем документам, суд першої інстанції не зважив на те, що сторони є рівними у цивільному процесі, а обов'язок позивача довести позовні вимоги кореспондується з таким же обов'язком відповідача довести свої заперечення проти позову. А тому колегія суддів вважає висновки суду щодо недоведеності позову такими, що не відповідають матеріалам справи, а правила ст.1215ч.1 ЦК України такими, що судом неправильно застосовані.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищенаведене та помилково відмовив у задоволенні позову.

Враховуючи недобросовісність поведінки відповідача, який надав УПФУ недостовірний витяг про інвалідність, колегія суддів вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 безпідставно отриману ним пенсію у розмірі 71016,85 грн.

За таких підстав, відповідно до п.4 ч.1 ст. 309 ЦПК України, апеляційна скарга Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України з ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1515 грн.80 коп. ,від сплати якого було відстрочено УПФУ при принесенні апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 303, п.4 ч.1 ст.309, 316, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області задовольнити.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 30 червня 2016 року скасувати і ухвалити нове рішення.

Позов Управління Пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровський та Білгород-Дністровському районі Одеської області до ОСОБА_2 про стягнення надміру виплаченої пенсії задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 ( ІПН НОМЕР_1) на користь Управління пенсійного фонду України в м. Білгород-Дністровському та в Білгород-Дністровському районі Одеської області () надміру виплачену пенсію у сумі 71016 грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі 1515грн.80 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.А. Калараш

А.П.Заїкін

Л.А.Гірняк