ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження № 2/753/5454/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" грудня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді КАЛІУШКА Ф.А.

при секретарі СЕМЕНЧЕНКО Я.А.

за участю

позивача не з'явилася;

відповідачів не з'явилися;

третіх осіб не з'явилися;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, за участю третіх осіб, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору - Головного територіального управління юстиції у м. Києві, ОСОБА_4, про визнання права власності на спадкове майно

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 (далі по тексту - позивач, ОСОБА_1.) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі по тексту - відповідач 1, ОСОБА_2) та ОСОБА_3 (далі по тексту - відповідач 2, ОСОБА_3.) про визнання права власності на спадкове майно.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5 (далі по тексту - ОСОБА_5.), який був батьком позивача. Після його смерті відкрилась спадщина - на 1/4 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, спадкоємцями першої черги за якою є позивач, ОСОБА_2 та ОСОБА_6. На підставі поданої заяви про прийняття спадщини нотаріусом було заведено спадкову справу, але згодом, через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу згідно чинного законодавства на нерухоме майно, нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, що і зумовило звернення позивача до суду з позовом про визнання права власності на спадкове майно за законом, зокрема на 1/12 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1.

Ухвалою суду від 04 липня 2016 року відкрито провадження у даній справі, залучено до участі у ній у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Головне територіальне управління юстиції в м. Києві та призначено її розгляд у судовому засіданні. Крім того, ухвалою суду від 09 листопада 2016 року залучено до участі у даній справі ОСОБА_4, як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору.

Позивач у судове засідання не з'явилася, однак її представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, у заяві позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Відповідачі в судове засідання не з'явилися, однак надали заяви про визнання позовних вимог та просили суд здійснювати розгляд справи за їхньої відсутності.

Третя особа - Головне територіальне управління юстиції у м. Києві свого представника в судове засідання не направила, надіславши при цьому на адресу суду пояснення, за змістом яких начальник управління нотаріату поклався на розсуд суду у вирішенні заявлених вимог та розгляд справи просив здійснювати за відсутності їх представника.

Третя особа - ОСОБА_4 судове засідання не з'явилася, надавши при цьому заяву, в якій просила суд розгляд справи здійснювати за її відсутності та не заперечувала проти задоволення позовних вимог.

Повно, всебічно та об'єктивно дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Як встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 року помер ОСОБА_5, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1, який був батьком ОСОБА_1, що підтверджується копією свідоцтва про її народження.

Після смерті ОСОБА_5 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Горбуновою Л.В. заведено спадкову справу щодо майна померлої №3/2016.

Відповідно до вимог ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі по тексту - ЦК України) спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. А згідно з ч. 2 ст. 1223 цього Кодексу у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, прийняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу (спадкування за законом).

Відповідно до положень ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Як вбачається із матеріалів даної спадкової справи, спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_1, ОСОБА_3 та ОСОБА_2, які і звернулись із заявами про прийняття спадщини. Згідно матеріалів даної спадкової справи інших спадкоємців після померлого не має. Заповіт померлим також не складався.

За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Судом встановлено та підтверджено матеріалами спадкової справи, що 1/4 частина житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, відповідно свідоцтва про право на спадщину за законом належала померлому ОСОБА_5

За приписами статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно з ч. 1 ст. 1267 та ст. 1278 ЦК України частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними. Кожен із спадкоємців має право на виділ його частки в натурі.

Частинами першою та другою ст. 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Стаття 1297 ЦК України встановлює обов'язок спадкоємця, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. А відповідно до п. 4.15 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за №296/5, видача свідоцтва про право власності на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна.

З матеріалів спадкової справи №3/2016 вбачається, що позивач звернулася до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. за отриманням свідоцтва на право на спадщину за законом на 1/12 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться у АДРЕСА_1, проте 30 травня 2016 року постановою нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану частину майна відмовлено через відсутність реєстрації правовстановлюючого документу згідно чинного законодавства на нерухоме майно.

Згідно з вимогами ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою.

Згідно зі ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За змістом ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а статтею 16 цього Кодексу встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого, немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту, зокрема, може бути визнання права.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Статтею 41 Конституції України встановлено, що кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) відповідач може визнати позов протягом усього часу судового розгляду. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Згідно п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальні частині рішення посилання на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

З огляду на те, що відповідно до вимог закону позивач належним чином прийняла спадщину після померлого ОСОБА_5, але не може оформити на це майно право власності, що унеможливлює в повній мірі володіти та користуватись ним, а також виходячи з положень ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», за яким рішення суду стосовно речових прав на нерухоме майно є правовстановлюючим документом, що підтверджує право власності на вказане майно та те, що дії відповідача стосовно визнання позову не суперечать закону та не порушують прав, свобод та інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі та визнання за позивачем право власності на спадкове майно за законом, зокрема на 1/12 частку житлового будинку, житловою площею 46,2 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (літній душ зазначений на плані під літерою «Д»), за знаходиться в АДРЕСА_1 як за спадкоємцем першої черги за законом, майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного та керуючись стст. 15, 16, 321, 328, 392, 1216, 1217, 1218, 1220, 1223, 1296, 1297 Цивільного кодексу України, стст. 57, 60, 174, 208, 209, 212 - 215, 218 Цивільного процесуального кодексу Украйни, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/12 частку житлового будинку, житловою площею 46,2 кв.м., з відповідними господарськими будівлями та спорудами (літній душ зазначений на плані під літерою «Д»), який знаходиться в АДРЕСА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_5, померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

Стягнути з ОСОБА_3 та ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн. 20 коп. по 275 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. У разі якщо рішення було проголошено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

СУДДЯ КАЛІУШКО Ф.А.