У х в а л а

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Парінової І.К.,Демяносова М.В.,Маляренка А.В.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Шабівська сільська рада Білгород - Дністровського району Одеської області, ОСОБА_6, про встановлення та компенсацію вартості будівельних робіт, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2014 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5, обґрунтовуючи вимоги тим, що з липня 1983 року вона та ОСОБА_7 проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу. ІНФОРМАЦІЯ_2 року у них народилася донька - ОСОБА_6, а 14 лютого 1985 року вони зареєстрували шлюб. Після набуття ОСОБА_7 права власності на 3/4 частини жилого будинку по АДРЕСА_1 з березня 2004 року вони з ОСОБА_7 за рахунок спільних коштів провели у будинку будівельні роботи, а саме: зробили перебудову в житловому будинку, збудували перестінок в одній із кімнат, встановили двері, побудували кухню, ванну кімнату, туалет, котельню для опалення та коридор. З січня 2005 року ОСОБА_7 добровільно виселився із будинку та став проживати у квартирі АДРЕСА_2 У будинку залишилися проживати та проживають на даний час вона, ОСОБА_8, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 У 2005-2006 роках вона за особисті кошти замінила котел для опалення, сантехніку та каналізаційні труби на металопластикові у ванній кімнаті, купила та встановили бойлер, поміняла в будинку вікно на металопластикове, поклеїла шпалери, також кожний рік проводила поточний ремонт у будинку. Крім того, вона провела до будинку опалення, каналізацію та встановила ворота. Посилаючись на викладене, позивач просив стягнути на її користь з ОСОБА_5 вартість будівельних робіт, які були здійсненні у житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 під час перебування у шлюбі з ОСОБА_7 у розмірі 165 860 грн.

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 вартість будівельних робіт у розмірі 71 370 грн, які були здійснені в житловому будинку, розташованому по АДРЕСА_1 під час перебування ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у шлюбі. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 17 листопада 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду й передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на таке.

Судами встановлено, що з 14 лютого 1985 року по 01 березня 2010 року ОСОБА_4 перебувала у зареєстрованому шлюбі з ОСОБА_7

У шлюбі мають доньку ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

З 1987 року ОСОБА_4, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 стали проживати та зареєструвалися у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 грудня 2001 року встановлено факт прийняття ОСОБА_7 спадщини, що відкрилася після смерті його батьків у вигляді 3/4 частини житлового будинку по АДРЕСА_1

31 липня 2003 року право власності на вказані 3/4 частини будинку було зареєстровано в бюро технічної інвентаризації за ОСОБА_7

Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 10 вересня 2012 року у справі № 2-659/11, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012 року, ОСОБА_4 було відмовлено в задоволенні позову до ОСОБА_7 про визнання 3/4 частини будинку спільною сумісною власністю подружжя, виділення в натурі 3/8 частини будинку та визнання права власності на нерухоме майно з підстав, що позивачем не надано належних та допустимих доказів, що вказана частина будинку збільшилася у вартості за рахунок спільних коштів та праці подружжя (а. с. 41-44, 63-67, т. 1).

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_7 помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 актовий запис № 71 (а. с. 167, т. 1).

Відповідно до копії спадкової справи № 04/2015 все своє майно на випадок своєї смерті ОСОБА_7 заповів своїй дружині ОСОБА_5, про що за життя склав заповіт від 30 серпня 2014 року.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 05 грудня 2012 року встановлено, що згідно з технічним паспортом на 3/4 частини житлового будинку, розташованого по АДРЕСА_1 станом на 2003 рік спірне майно складається із житлового будинку літ. «А» збудованого у 1950 році; нежитлової прибудови літ. «А-1» - 1970 року; підвалу літ. «А» - 1950 року, веранди літ. «А-1» - 1991 року; веранди літ. «А-2» - 1997 року; літньої кухні літ. «Б» - 1987 року, вбиральні літ. «В» - 1970 року та господарських споруд.

Відповідно до довідки бюро технічної інвентаризації від 09 серпня 2012 року по АДРЕСА_1 самочинно збудовано веранду літ. «А-1», ворота № 1, № 24, хвіртку № 2, огорожу № 3, водопровід № 5, № 8, зливну яму № 6, каналізацію № 7 та отмостку № 1. Крім того, в житловому будинку літ. «А» самочинно переобладнані у житлові кімнати коридор «1-3» та кухня «2-2».

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 213, 214, 303, 315 ЦПК України дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини, що мають суттєве значення для правильного вирішення справи, дійшов обґрунтованого висновку про відсутність підстав для задоволення позову, оскільки позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження тих обставин, на які вона посилалася як на підставу своїх вимог, зокрема, факту істотного збільшення вартості належного її чоловіку майна за час шлюбу, зокрема, проведення ними за спільні кошти та спільною працею будівельних робіт у спірному житловому будинку на суму 142 740 грн.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги є безпідставними, були предметом дослідження судів попередніх інстанції та не знайшли свого підтвердження.

Оскільки наведені в касаційній скарзі доводи фактично зводяться до переоцінки доказів, викладених в оскаржуваному рішенні, що не належить до компетенції суду касаційної інстанції й висновків суду апеляційної інстанції не спростовують, зі змісту касаційної скарги та матеріалів справи не вбачається неправильного застосування судом апеляційної інстанції норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 21 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.К.Парінова

М.В. Демяносов

А.В.Маляренко