Справа № 544/1153/16-ц
№ пров. 2/544/546/2016
Номер рядка звіту 45
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

16 грудня 2016 року м. Пирятин

Пирятинський районний суд Полтавської області

у складі головуючого судді Сайко О.О.

за участі секретаря Костенко Т.В.,

позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 (фізичних осіб),

представника третьої особи - Пирятинської районної державної адміністрації ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду по вул. Соборній, 41, справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,

у с т а н о в и в:

ОСОБА_1 у жовтні 2016 року звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 березня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори, вона є власником житлового будинку № 28 (до перенумерації 11) по вул. Тімірязєва у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області. У вказаному будинку зареєстрована, але з 23.09.2013 не проживає,її колишня невістка ОСОБА_3 Добровільно знятися з реєстраційного огляду відповідач відмовляється.

Реєстрація відповідача в будинку позивача порушує її права на володіння та користування власністю. Просила визнати ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням по вул. Тімірязєва, 28 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області.

У судовому засіданні позивач та її представник позов підтримали у повному обсязі, просили задовольнити його з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позов не визнала, пояснила, що дійсно не проживає у будинку позивача після того як припинила шлюбні відносини із сином позивачки. На даний час вона з неповнолітніми дітьми проживає в орендованій квартирі, власного житла не має, тому зареєструватися в іншому житловому приміщенні не має можливості.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору ОСОБА_4 у судовому засіданні не заперечував щодо задоволення позовних вимог та пояснив, що він зареєстрований та проживає у будинку позивача. У цьому будинку зареєстровані також їх спільні з відповідачем неповнолітні діти, проте позивач не ставить питання про зняття їх з реєстрації і він не має заперечень щодо їх реєстрації у спірному будинку.

Представник третьої особи служби у справах дітей Пирятинської райдержадміністрації ОСОБА_5 у судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, оскільки це у жодний спосіб не порушуватиме прав її неповнолітніх дітей, які зареєстровані за місцем проживання свого батька ОСОБА_4

Заслухавши пояснення позивача, його представника, відповідача та третіх осіб, що не заявляють самостійні вимоги на предмет спору, розглянувши подані документи, з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом установлені такі факти та відповідні їм правовідносини:

ОСОБА_1, є власником житлового будинку № 28 ( до перенумерації 11) по вул. Тімірязєва у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області, відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії ВСА № 600334 від 18 березня 2005 року, посвідченого державним нотаріусом Пирятинської державної нотаріальної контори (а.с.6-7,8-10).

Позивач проживає та зареєстрована у вказаному будинку ( а.с.4). У будинку позивача також зареєстрований її син ОСОБА_4 та його колишня дружина ОСОБА_6

Відповідач ОСОБА_3 у будинку позивача по вул. Тімірязєва, 28 с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області зареєстрована, але за вказаною адресою не проживає після припинення шлюбних відносин з ОСОБА_4 (а.с.5, 11). Знятися з реєстрації за місцем розташування будинку відповідач добровільно відмовляється.

Відповідно до ч. 1 ст. 319 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно із ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Згідно ст. 150 Житлового кодексу (далі - ЖК України), громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди.

Відповідно до ст. 7 Закону України в ред. від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: заяви особи або її законного представника; судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою; свідоцтва про смерть; паспорта або паспортного документа, що надійшов з органу державної реєстрації актів цивільного стану, або документа про смерть, виданого компетентним органом іноземної держави, легалізованого в установленому порядку; інших документів, які свідчать про припинення: підстав для перебування на території України іноземців та осіб без громадянства; підстав для проживання або перебування особи у спеціалізованій соціальній установі, закладі соціального обслуговування та соціального захисту; підстав на право користування житловим приміщенням.

Таким чином вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (ст. ст. 71, 72, 116, 156 ЖК України; ст. 405 ЦК України).

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік.

Системний аналіз наведених та інших норм права, які містить Цивільний та Житловий Кодекси України (зокрема, ст.405 ЦК України, ст.ст.156,163 ЖК України) свідчить про те, що ними урегульовані відносини з фактичного користування житловим приміщенням членів (колишніх членів) сімї власника будинку, які, у разі вибуття на інше постійне місце проживання та припинення сімейних стосунків із власником це право втрачають.

Таким чином, право члена сімї власника жилого будинку, який не є співвласником, на користування цим будинком, відповідно до ст.156 ЖК України, обумовлене наявністю сімейних відносин із власником, спільним із ним проживанням у даному будинку, веденням із ним спільного господарства.

Судом встановлено та не заперечувалося відповідачем, що вона припинивши фактично сімейні стосунки із сином власника житла, змінила місце свого постійного проживання разом з неповнолітніми дітьми та майже 3 роки у ньому не проживає.

Отже, відмовившись від свого права на користування спірним житлом, відповідачка змінила місце свого постійного проживання та понад 3 роки у будинку не проживала, за вказаний час витрат по утриманню будинку, оплаті комунальних послуг відповідач не несла, тому суд приходить до висновку, що вона добровільно втратила правовий зв'язок із приміщенням. Сама відповідач у судовому засіданні пояснила, що вона не претендує на користування спірним житловим приміщенням, проте знятися з реєстрації у ньому відмовляється, так як зареєструвати своє місце проживання на даний час їй більше немає де.

З огляду на те, що неповнолітні діти відповідача проживають разом з матір'ю у іншому жилому приміщенні без реєстрації постійного місця проживання, а зареєстровані за місцем проживання їх батька ОСОБА_4, порушення прав дітей у разі задоволення позовних вимог про визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право користування жилим приміщенням, суд не вбачає.

Оскільки відповідачка вільно обрала місцем проживання для себе інше житло, де вона постійно проживає протягом тривалого часу, підстави для реєстрації її за іншою адресою, а саме у будинку по вул. Тімірязєва,28 у с. Калинів Міст Пирятинського району Полтавської області, відсутні.

Таким чином, оскільки відповідач не проживає у будинку, що належить позивачу, а її реєстрація у ньому заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися житловою площею у належному їй будинку, позовні вимоги щодо визнання ОСОБА_3 такою, що втратила право на користування жилим приміщення, є обґрунтованими та підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 215 ЦПК України, на підставі ст. ст. 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 7 Закону України в ред. ЗУ від 05.07.2012 року "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні", суд

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, народження 06 жовтня 1980 року, яка зареєстрована за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, такою, що втратила право на користування цим житловим приміщенням.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Пирятинський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набуває законної сили після розгляду справи.

Головуючий