Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 334/5315/15-ц Головуючий у 1 інстанції: Махіборода Н.О.
Провадження № 22-ц/778/2714/16 Суддя-доповідач: Пільщик Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«20» липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Сапун О.А.

Савченко О.В.

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року по справі

за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, треті особи: Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Ленінському району, про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням, що належить на праві власності,

ВСТАНОВИЛА:

В липні 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, треті особи: Ленінський районний відділ у м. Запоріжжі Управління Державної міграційної служби України в Запорізькій області, Орган опіки та піклування Запорізької міської ради по Ленінському району, про усунення перешкод у праві користування житловим приміщенням, що належить на праві власності.

В обґрунтування вимог зазначила, що їй на праві власності належить квартира за адресою: АДРЕСА_1, на підставі договору купівлі-продажу від 24.05.2007р., посвідченого приватним нотаріусом Буцикіною Л.О. під реєстровим №1351.

В квартирі крім неї зареєстрована та проживає її дочка - ОСОБА_4 та онуки: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, та ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3. З листопада 2014 року фактично з ними проживають ОСОБА_8, чоловік ОСОБА_4, та малолітня ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Вона є пенсіонеркою, інших доходів окрім пенсії не має, лише вона сплачує квартплату та комунальні послуги.

Останнім часом взаємини між нею та вказаними особами погіршились, спільне проживання однією родиною стало неможливим. ОСОБА_4 чинить їй перешкоди у продажі вказаної квартири.

На підставі зазначеного просила усунути перешкоди в користуванні та розпорядженні нею квартирою АДРЕСА_1 шляхом зняття ОСОБА_4, ОСОБА_6, ОСОБА_7 з реєстраційного обліку за вказаною адресою.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення суду та направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції у іншому складі.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення ОСОБА_3, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно зі ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлений у суді першої інстанції.

Відмовляючи ОСОБА_3 у задоволенні позову про усунення перешкод у користуванні та розпорядженні квартирою шляхом зняття ОСОБА_4 з малолітніми дітьми з реєстрації в квартирі, суд обґрунтовано виходив з відсутності правових підстав для його задоволення.

Доводи апеляційної скарги про те, що факт реєстрації відповідача у спірному будинку обмежує її у реалізації прав власника є неприйнятними, виходячи з наступного.

За змістом ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 119 ЦПК України підставами позову, які, відповідно до ст. ст. 31, 215 цього Кодексу, суд не може змінити без згоди позивача, є обставини, якими останній обґрунтовує вимоги.

Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд..

На підставі ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

ОСОБА_3 має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону .

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоча би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України.

Виходячи з положень ст. ст. 16, 391, 386 ЦК України власник має право звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який враховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право.

За змістом ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 р. № 1382-ІV «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою; 4) оголошення фізичної особи померлою.

У зв'язку з тим, що зазначений Закон є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов'язані із зняттям з реєстрації місця проживання, положення ст. 7 цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов'язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання.

Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм житловим приміщенням, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред'явивши одночасно одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1. Відповідач, яка є дочкою ОСОБА_12, з малолітніми дітьми вселилася, проживала та зареєстрована у квартирі на правах члена сім'ї власника квартири.

Позивач звернулась до суду з позовом про усунення перешкод у користуванні власністю шляхом зняття з реєстрації місця проживання відповідача з малолітніми дітьми, посилаючись на те, що це створює перешкоди для продажу квартири. Інших вимог ОСОБА_3 не заявляла.

Отже, суд правильно відмовив у позові, оскільки вирішення питання про зняття особи з реєстраційного обліку залежить виключно від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням згідно з нормами житлового або цивільного законодавства.

Апеляційна скарга не містить доводів, які б свідчили про порушення норм матеріального і процесуального права, які призвели чи могли призвести до неправильного вирішення справи.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

У відповідності до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 13 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді: