АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий у 1 інстанції - Ключник А.С.
№ 22-ц/796/7154/2016 Доповідач - Борисова О.В.
справа № 759/473/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 червня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді: Борисової О.В.

суддів: Ратнікової В.М., Соколової В.В.

при секретарі: Меженко А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року по справі за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення юридичного факту,-

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2016 року заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, зацікавлена особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві, в якій просила встановити, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила в пологовому будинку № 5 Залізничного району м. Києва, сина ОСОБА_3 та просила зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м. Києві, здійснити реєстрацію.

Обґрунтовувала свої вимоги ти, що вона ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила в пологовому будинку № 5 Залізничного району м. Києва, сина ОСОБА_3, проте через суб'єктивні фактори, вчасно його не зареєструвала та і взагалі ніколи не зверталась до органів реєстрації актів цивільного стану для реєстрації сина. Це призвело до того, що на даний час син не має паспорта громадянина України.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 17.03.2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу в якій посилаючись на неправильне застосування норм матеріального і порушення норм процесуального права просить скасувати рішення та ухвалити нове про задоволення заяви.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги вказує, що через певні життєві обставини вона вчасно не зареєструвала народження свого сина ОСОБА_3 та взагалі ніколи не зверталася до органів реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію народження сина ОСОБА_3 та видачі свідоцтва про його народження до цього часу.

Це в свою чергу призвело до того, що ОСОБА_3 не має паспорту громадянина України та не зареєстрований у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків, оскільки відповідно до законодавства України підставою для отримання вищевказаних документів є свідоцтво про народження.

Зазначає, що на сьогоднішній день єдиним документом, що підтверджує факт народження ІНФОРМАЦІЯ_1 року в пологовому будинку № 5 Залізничного району м. Києва ОСОБА_1 дитини чоловічої статі є лише індивідуальна картка вагітної і породіллі (обмінна карта) за формою 113/у від 21.09.1989 року. Будь-яких інших документів не існує.

За відсутності документа, що посвідчує особу, ОСОБА_3 обмежений у здійсненні будь-яких прав належних фізичній особі - громадянину.

ОСОБА_1 та її представник в судовому засіданні доводи апеляційної скарги підтримали, просили її задовольнити з вищевказаних підстав.

Заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві в судове засідання не з'явилась, направила на адресу суду лист, в якому просила розглядати справу у відсутності її представника, а тому колегія суддів вважає можливим розглядати справу у відсутності заінтересованої особи.

Заслухавши доповідь судді Борисової О.В., пояснення осіб, які з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 3 ст. 49 ЦК України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть.

Положеннями частини 1 ст. 7 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження, має право на ім'я і набуття громадянства.

Статтею 163 КпШС України, яка була чинною на час народження дитини ОСОБА_3, визначено, що реєстрація народження провадиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них, за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них, а в разі смерті батьків або неможливості для них з інших причин зареєструвати народження - за заявою родичів, інших осіб або адміністрації лікувального закладу, в якому перебувала мати під час народження дитини.

Відповідно до ст. 164 КпШС України, яка була чинною на час народження дитини, заява про реєстрацію народження дитини повинна бути подана не пізніше трьох місяців з дня народження дитини, а при народженні мертвої дитини - не пізніше трьох діб.

Згідно з ст. 114 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Якщо документи про народження дитини відсутні, то державна реєстрація її народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я документ, що підтверджує факт народження, видає заклад охорони здоров'я, який проводив огляд матері та дитини. У разі якщо заклад охорони здоров'я не проводив огляд матері та дитини, документ, що підтверджує факт народження, видає медична консультаційна комісія в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Порядок утворення медичної консультаційної комісії та положення про неї затверджуються центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров'я. Медична консультаційна комісія видає документ про народження у разі встановлення факту народження жінкою дитини.

З матеріалів справи вбачається, що 02.12.2015 року ОСОБА_1 зверталась до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві щодо отримання інформації про наявність в державному реєстрі актового запису про народження ОСОБА_3

Як зазначено у відповіді відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві від 03.12.2015 року перевіркою, проведеною за період з 01.01.1986 року по 01.01.1992 рік по первинним актовим записам та з 01.01.1986 року до часу надання відповіді по поновленим актовим записам встановлено, що актовий запис про народження ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, відсутній.

З метою отримання інформації про народження ОСОБА_3 02.12.2015 року було зроблено запит в Київський міський пологовий будинок № 5 (колишній пологовий будинок № 5 Залізничного району м. Києва), однак згідно листа від 03.12.2015 року первинна документація стосовно пологів за 1989 рік знищена, у зв'язку з чим Київський міський пологовий будинок № 5 не зміг надати запитуваної інформації.

09.12.2015 року представником заявника було направлено до відділу державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції в м.Києві, заяву про державну реєстрацію народження дитини, однак 10.12.2015 року було отримано відповідь, що питання реєстрації буде розглянуто у разі надання документів, які є підставою для її проведення.

Пунктом 2 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 року, передбачено, що підставами для проведення державної реєстрації народження дитини є: а) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), що видається закладами охорони здоров'я незалежно від підпорядкування та форми власності, де приймаються пологи. У разі народження дитини поза закладом охорони здоров'я державна реєстрація народження проводиться на підставі медичного свідоцтва про народження або медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), та висновку про підтвердження факту народження дитини поза закладом охорони здоров'я; б) медичне свідоцтво про народження, медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; в) акт, складений відповідними посадовими особами (капітаном судна, командиром, начальником потяга тощо) за участю двох свідків і лікаря або фельдшера (якщо лікар або фельдшер були на транспортному засобі), у випадку народження дитини на морському, річковому, повітряному судні, у потязі або в іншому транспортному засобі. У разі відсутності лікаря або фельдшера державна реєстрація народження проводиться на підставі вказаного акта та медичної довідки про перебування дитини під наглядом лікувального закладу; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о) у разі мертвонародження.

Заявник зазначила, що у неї відсуне свідоцтво про народження сина ОСОБА_4, оскільки через суб'єктивні фактори ОСОБА_1 сина не зареєструвала та медичне свідоцтво про народження в неї відсутнє, а наявна лише копія обмінної карти, виданої в пологовому будинку.

Як вбачається з копії обмінної карти форми № 113/у, від 21.09.1989 року 15 вересня ОСОБА_1 народила хлопчика.

Відмовляючи у задоволені заяви, суд першої інстанції виходив з того, що заявник правомірно та обґрунтовано ставить вимогу про встановлення факту народження, однак, за відсутності належних доказів та недоведеністю, вказаний факт встановити неможливо.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України суди повинні неухильно додержуватись вимог про законність і обґрунтованість рішення у цивільній справі.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з'ясованих обставин справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду першої інстанції не відповідає.

Відповідно п. 7 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту, що має юридичне значення, повинні бути зазначені причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт.

З матеріалів справи вбачається, що заявник зверталася до органу реєстрації актів цивільного стану, проте їй було відмовлено у здійсненні реєстрації з зазначенням, що вказана заява буде розглянута у разі надання документів, що є підставою для проведення реєстрації відповідно до закону.

Статтею 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» визначено, що за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження.

Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання.

Згідно з ст. 14 ЦПК України рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов'язковим для органів, які реєструють такі факти або оформляють права, що виникають у зв'язку із встановленим судом фактом. В разі встановлення у судовому порядку факту реєстрації акту громадянського стану орган реєстрації актів громадянського стану провадить відповідний запис на підставі рішення суду.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволені заяви з підстав недоведеності, не виконав свого обов'язку щодо повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Так, частина 1 ст. 235 ЦПК України покладає на суд обов'язок роз'яснювати особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, сприяти у здійсненні цими особами своїх прав, свобод та інтересів та вживати заходів щодо всебічного, повного і об'єктивного з'ясування обставин справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 235 ЦПК України на відміну від позовного провадження, суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази.

Це нормативне положення є підставою активності суду у збиранні доказів і, підсилює роль суду при розгляді справ окремого провадження. Ця норма має правозобов'язуючий характер для суду при реалізації його повноважень щодо витребування доказів і це свідчить, про те, що пом'якшується обов'язок заінтересованих осіб представляти докази у справі для підтвердження своїх вимог щодо встановлення певних факті, що є предметом судового розгляду.

Отже, при наданні доказів в неповному обсязі, суд першої інстанції мав змогу сам витребувати необхідні докази, що могли підтвердити, або спростувати доводи, викладені в заяві.

Слід зазначити, що в матеріалах справи наявний атестат НОМЕР_2 від 24.06.2006 року який видано на ім'я ОСОБА_3, про закінчення у 2006 році спеціалізованої школи № 185 Святошинського району м. Києва.

З відповіді з спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів № 185 ім. Володимира Вернадського Святошинського району м. Києва від 15.06.2016 року № 103 на запит Апеляційного суду м. Києва вбачається, що ОСОБА_3,ІНФОРМАЦІЯ_1 року навчався в школі з 01.09.1996 року по 24.06.2006 року, 24.06.2006 року отримав атестат про повну загальну середню освіту, проте копію особової справи учня немає можливості надати у зв'язку зі знищенням особової справи учня за закінченням терміну зберігання.

Крім цього, ОСОБА_3 та ОСОБА_1 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується довідкою форми № 3 за № 1236 від 20.11.2015 року. Квартира АДРЕСА_1 відповідно до ордеру № НОМЕР_1 від 17.04.2002 року була надана на сім'ю: ОСОБА_1 та її сину ОСОБА_3

Як вбачається з обмінної карти виданої пологовим будинком № 5 21.09.1989 року ОСОБА_1, остання ІНФОРМАЦІЯ_1 року народила хлопчика. В наданій заявником медичній картці з дитячої поліклініки № 1 Ленінградського району м. Києва дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 року, матір'ю останнього зазначена ОСОБА_1

В судовому засіданні апеляційного суду було допитано свідків: ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, які пояснили суду, що ОСОБА_1 дійсно є матір'ю ОСОБА_3, а останній дійсно народився ІНФОРМАЦІЯ_1 року.

За наведених обставин колегія суддів дійшла висновку, що судом неповно з'ясовано обставини, що мають істотне значення для справи.

Заявник позбавлена можливості здійснити державну реєстрацію народження своєї дитини у позасудовому порядку. Встановлення даного факту не порушує прав та інтересів третіх осіб та не пов'язано з подальшим вирішенням спору про право.

Ураховуючи наведене, заслухавши пояснення свідків, повно та всебічно дослідивши обставини справи, за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження ОСОБА_3, колегія суддів дійшла висновку, що заява ОСОБА_1 про встановлення факту народження заявником ІНФОРМАЦІЯ_1 року сина ОСОБА_3, підлягає задоволенню.

Враховуючи те, що суд неповно з'ясував обставини, що мають значення для справи, порушив норми матеріального права, рішення суду не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо законності й обґрунтованості, зазначені вище порушення призвели до неправильного вирішення спору, що в силу ст. 309 ЦПК України є підставою для скасування судового рішення та ухвалення нового про задоволення заяви.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_1 - задовольнити.

Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 17 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту.

Заяву ОСОБА_1, заінтересована особа: відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві про встановлення юридичного факту - задовольнити.

Встановити факт народження дитини чоловічої статі, дата народження дитини - ІНФОРМАЦІЯ_1, місце народження дитини - м. Київ, Україна; мати дитини - ОСОБА_1, громадянка України.

Зобов'язати відділ державної реєстрації актів цивільного стану Святошинського районного управління юстиції у м. Києві здійснити реєстрацію народження дитини - ОСОБА_3, вказавши в акті цивільного стану про народження відомості про дитину: прізвище - ОСОБА_3, ім'я - ОСОБА_3, по батькові - ОСОБА_3, дата народження - ІНФОРМАЦІЯ_1, громадянство - України, місце народження - Україна, місто Київ, мати - ОСОБА_1, запис про батька здійснити у відповідності до ч.1 ст.135 Сімейного кодексу України.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: