Справа № 462/4537/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

08 грудня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

при секретарі Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

встановив:

ПАТ Банк Фінанси та Кредит звернулося в суд з позовом про стягнення з ОСОБА_1 49746,90 грн. заборгованості за кредитним договором. Свої позовні вимоги позивач мотивує тим, що між АТ Банк Фінанси та Кредит (правонаступником якого є ПАТ Банк Фінанси та Кредит) та відповідачем 17.10.2012 року було укладено договір № 002-Z/022093 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue, згідно якого ОСОБА_1 було відкрито платіжний рахунок і надано вказану платіжну картку. В той же день між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір №001-030973/12-00938-вкл-к, за яким банк відкрив відповідачу кредитну лінію у формі овердрафту (кредитний договір) з розміром ліміту овердрафту в сумі 20000 грн. із сплатою процентів за користування кредитними ресурсами, а позичальник зобовязується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 18.10.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором. Однак, відповідач належним чином умов вказаного договору не виконує і станом на 28.04.2014 року в неї утворилась заборгованість перед ПАТ Банк Фінанси та Кредит у розмірі 49746,90 грн., з яких 9999,92 грн. заборгованість за кредитом, 9354,06 грн. прострочена заборгованість за кредитним договором, 20682,51 грн. заборгованість по нарахованих відсотках та 9710,41 грн. пені.

Заочним рішенням Залізничного районного суду м.Львова від 28.10.2014 року з відповідача ОСОБА_1 на користь ПАТ Банк Фінанси та Кредит було стягнуто 49746 грн. 90 коп. заборгованості за кредитним договором від 17.10.2012 року та 497,47 грн. судового збору (а.с.64-65).

В подальшому ухвалою Залізничного районного суду м.Львова від 12.04.2016 року заяву відповідача ОСОБА_1 про перегляд заочного рішення Залізничного районного суду від 28.10.2014 року задоволено, вказане заочне рішення скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку (а.с. 134).

Суд ухвалив справу розглядати без участі представника позивача та відповідачів, які подали заяви, в яких просять розглядати справу за їхньої відсутності, що відповідає вимогам ч.2 ст.158 ЦПК України. При цьому, відповідач у своїй заяві зазначає, що з боргом по кредиту погоджується, просить не стягувати пеню, оскільки має багатодітну сімю та є єдиним працюючим членом сімї.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Зі змісту ст.627 ЦК України вбачається, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Як встановлено судом, 17.10.2012 року між АТ Банк Фінанси та Кредит, правонаступником якого є ПАТ Банк Фінанси та Кредит, та відповідачем було укладено договір № 002-Z/022093 про відкриття карткового рахунку, надання і використання платіжної картки миттєвого випуску Visa Elektron Instant Issue (а.с.4-8).

У відповідності до п.1.1 вказаного договору позивач відкрив відповідачу картковий рахунок № 1980001 і надав відповідну платіжну картку Visa Elektron Instant Issue (а.с. 11).

Згідно п.2.6 договору позичальник уповноважує банк самостійно проводити списання коштів, що знаходяться на картрахунку на суму операцій, здійснених клієнтом з використанням картки, за платіжними повідомленнями еквайрів; суму комісійної винагороди відповідно до тарифів банку; суму збитків, що виникли в результаті порушення клієнтом умов договору; суму нарахованих процентів та суму несанкціонованого овердрафту, що може виникнути на картрахунку клієнта; суму коштів помилково зарахованих на картковий рахунок клієнта банком або третіми особами.

Пунктами 4.1.7, 4.1.9 та 4.1.10 договору відповідач зобовязаний контролювати свій видатковий ліміт та не допускати несанкціонованого овердрафту та погашати всі заборгованості по платіжній картці. При виникненні несанкціонованого овердрафту позичальник зобовязаний погасити заборгованість, що виникла у строк до 10 числа місяця, наступного за звітним та сплатити нараховані на суму заборгованості проценти в розмірі, встановленому тарифами банку (а.с.6).

17.10.2012 року між позивачем та ОСОБА_1 також укладено кредитний договір №001-030973/12-00938-вкл-к, згідно якого банк відкрив картковий рахунок і надав платіжну картку Visa Elektron Instant Issue з розміром ліміту овердрафту в сумі 20000 грн. та сплатою процентів за користування кредитними ресурсами, а позичальник зобовязується повернути отримані в рахунок відновлюваної кредитної лінії кредитні ресурси в строк до 18.10.2015 року та сплатити проценти за користування кредитними ресурсами в розмірі та у строки, передбачені договором (а.с.12-16).

Згідно розділу 4 кредитного договору відбувається нарахування та сплати відсотків за користування кредитними коштами. Нарахування процентів здійснюється щомісячно, один раз на місяць, у день нарахування процентів, на залишок заборгованості позичальника за період з попереднього по поточний день нарахування процентів. Позичальник сплачує проценти за останній звітний період не пізніше терміну повернення кредитних ресурсів (а.с.17).

Відповідно до п.6.1 кредитного договору за прострочення повернення кредитних ресурсів і/або сплати процентів, відповідач сплачує пеню в розмірі 60% річних від простроченої суми за кожен день прострочення. Зазначена пеня сплачується у випадку порушення позичальником строків платежів, передбачених п.3.2, 2.1.1, 4.3, 4.4 цього договору, а також будь-яких інших строків платежів, передбачених цим договором. Сплата пені не звільняє позичальника від зобовязання сплачувати проценти за увесь час фактичного користування кредитними ресурсами (а.с.15).

У відповідності до ст.610 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання (неналежне виконання).

Відповідно до ч.1 ст.612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Згідно до вимог ст.546 ЦК України, виконання зобов'язань може забезпечуватись згідно з законом або договором неустойкою (штрафом , пенею).

Як передбачено ч.3 ст.611 ЦК України, сплата неустойки є правовим наслідком у разі порушення зобовязання. У відповідності до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобовязання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання.

Також встановлено та підтверджується розрахунком заборгованості (а.с.23-24), що ОСОБА_1 порушила взяті на себе, згідно кредитного договору, зобовязання, зокрема, станом на 28.04.2014 року має заборгованість перед ПАТ Банк Фінанси та Кредит у розмірі 49746,90 грн., з яких 9999,92 грн. заборгованість за кредитом, 9354,06 грн. прострочена заборгованість за кредитним договором, 20682,51 грн. заборгованість по нарахованих відсотках, та 9710,41 грн. пені.

Згідно розяснень, даних в п.29 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 ЦК і виходити з того, що якщо договором встановлено обов'язок позичальника повернути кредит частинами (із розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишилася, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту.

Враховуючи викладене і беручи до уваги, що ОСОБА_1 односторонньо порушила взяті на себе зобовязання за кредитним договором від 17.10.2012 року, то, відповідно до вимог ст.1050 ЦК України та умов кредитного договору (п.3.4), позикодавець вправі вимагати повернення кредиту та виплати належних за цим договором платежів.

Суд приймає до уваги позицію відповідача, викладену в адресованій суду заяві від 08.12.2016 року, що вона погоджується із розрахунком позивача і сумою заборгованості за кредитом, окрім нарахованої пені.

Між тим, згідно зі ст.551 ЦК України, якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. При цьому закон дозволяє сторонами домовитись про зміну розміру неустойки у бік її зменшення або збільшення, крім випадків, передбачених законом. Відповідно до ч.3 ст.551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як вбачається із роз'яснень, даних в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» положення частини третьої статті 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано судом лише за заявою відповідача до відсотків, які нараховуються як неустойка, і не може бути застосовано до сум, які нараховуються згідно з частиною другою статті 625 ЦК, які мають іншу правову природу. При цьому проценти, які підлягають сплаті згідно з положеннями статей 1054, 1056-1 ЦК, у такому порядку не підлягають зменшенню через неспівмірність із розміром основного боргу, оскільки вони є платою за користування грошима і підлягають сплаті боржником за правилами основного грошового боргу. Істотними обставинами в розумінні частини третьої статті 551 ЦК можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інші інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

З огляду на наведене, з урахуванням сум заборгованості за кредитом і відсотками та заяви відповідача від 08.12.2016 року про відміну пені та її доводів про скрутне матеріальне становище, оскільки вона є багатодітною матірю, документального підтвердження цих обставин, суд вважає за можливе, застосувавши ч.3 ст.551 ЦК України, зменшити розмір неустойки у вигляді пенідо 4000 грн.

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст. 10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведенного, суд вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягнути з відповідача на користь позивача 44036,49 грн. заборгованості за кредитним договором від 17.10.2010 року, з яких 9999,92 грн. заборгованість по кредиту, 9354,06 грн. прострочена заборгованість за кредитним договором, 20682,51 грн. заборгованість по нарахованих відсотках та 4000 грн. пені.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено, тому із відповідача слід стягнути на користь позивача 440,37 грн. сплаченого судового збору.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, ст.ст. 526, 527, 530, 549, 551 ч.3, 610-611, 627, 1050, 1054 ЦК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит (, рах. №1980 в філії ЗРУ АТ Банк Фінанси та Кредит, МФО № 325923) 44036,49 грн. заборгованості за кредитним договором від 17.10.2012 року, з яких 9999,92 грн. заборгованості по кредиту, 9354,06 грн. прострочена заборгованість за кредитним договором, 20682,51 грн. заборгованість по нарахованих відсотках та 4000 грн. пені.

В решті позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Банк Фінанси та Кредит 440,37 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.