УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

ХоптиС.Ф., Закропивного О.В., Штелик С.П.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування» до ОСОБА_4, треті особи: ОСОБА_5, публічне акціонерне товариство «ОТП Банк», про визнання договору страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість з моменту його укладення недійсним; за позовом публічного акціонерного товариства «ОТП Банк» до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», ОСОБА_4, третя особа − ОСОБА_5, про стягнення страхового відшкодування та визнання вимоги такою, що не підлягає виконанню; за позовом ОСОБА_4 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», треті особи: ОСОБА_5, Національна комісія, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг, про тлумачення умов договору страхування за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2013 року приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АХА Страхування» (далі - ПрАТ «СК «АХА Страхування») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 28 травня 2010 року між товариством та ОСОБА_4 було укладено договір страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухоме майно - конструкції будівлі гаражу, розташованого по АДРЕСА_1. Право власності страхувальника на вказане нерухоме майно підтверджується рішенням постійно діючого третейського суду при асоціації «Розвитку та правозахисту підприємств» від 8 травня 2008 року, яким було визнано дійсним договір купівлі-продажу цього гаража, укладений 30 квітня 2008 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, за яким відповідач став власником гаража. Ухвалою Жмеринського міськрайонного суду Вінницької області від 1 червня 2012 року, що набрало законної сили, вказане рішення третейського суду від 8 травня 2008 року скасоване. Отже, ОСОБА_4 на час укладення оспореного договору страхування не набув право власності на нього, а, отже, був відсутній предмет страхування, у зв'язку з чим договір укладений з порушенням вимог ст. 203 ЦК України і є недійсним з моменту його укладення.

Ураховуючи наведене, позивач просив визнати недійсним договір страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість від 28 травня 2010 року.

У липні 2013 року публічне акціонерне товариство «ОТП Банк» (далі - ПАТ «ОТП Банк»), звернулось до суду з позовом, у якому, посилаючись на дійсність договору страхування фінансового ризику, просило стягнути з ПАТ «Страхова компанія «АХА Страхування» на свою користь 1 443 740 грн 25 коп., з яких: 782 433 грн 71коп. страхового відшкодування, 611 080 грн 73 коп. пені у відповідності п. 14.4 договору страхування, 50 225 грн 81 коп. 3% річних та судові витрати, а також визнати такою, що не підлягає виконанню вимогу ОСОБА_4 до ПАТ СК «АХА Страхування» в частині сплати відшкодування на його користь.

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся в суд з зустрічним позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «АХА Страхування», публічного акціонерного товариства «ОТП Банк», за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_5, Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг про тлумачення змісту підпунктів 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4, п. 4.2 розділу 4 договору страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість.

Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 25 червня 2015 року у задоволенні позову ПАТ «СК «АХА Страхування» відмовлено.

Позов ПАТ «ОТП Банк» задоволено частково та стягнуто з ПАТ «СК «АХА Страхування» на користь банку 904 428 грн 96 коп. страхового відшкодування. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено.

Витлумачено наступним змістом розділ 4 договору страхування фінансового ризику пов'язаного з втратою права власності на нерухомість №003-фр/10 (кп) від 28.05.2010 року, саме: в п. 4.1.1, 4.1.2, 4.1.3, 4.1.4 поняття як «ризик визнання рішенням суду правового акту недійсним» витлумачено як «ризик скасування рішенням суду правового акту»;

в п. 4.2 «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про визнання правового акту недійсним і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту» витлумачено як «страховим випадком за цим договором є виконання рішення суду про скасування правового акту і передачу нерухомого майна (повністю або частково) належному власнику, що набуло законної сили і прийнято за позовом третьої особи на підставі, яка виникла до укладення правового акту».

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове, яким позов ПАТ «СК «АХА Страхування» задоволено.

Визнано недійсним договір страхування фінансового ризику, пов'язаного з втратою права власності на нерухомість від 28 травня 2010 року з моменту його укладення.

У задоволенні позовів ПАТ «ОТП Банк» та ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року касаційні скарги ПАТ «ОТП Банк», ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду в частині позовних вимог ПАТ «СК «АХА Страхування» та його зустрічного позову та передати справу в цій частині на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції й задовольняючи позов ПрАТ «СК «АХА Страхування» і відмовляючи у задоволенні позовних вимог ПАТ «ОТП Банк» і ОСОБА_4, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов до правильного висновку про те, що застрахований майновий інтерес ОСОБА_4 на час укладення оспореного договору страхування не належав йому на законних підставах, отже, його зміст суперечить положенням ст. ст. 317, 321 ЦК України, згідно з якими виключно власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном і власник не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність рішення суду не впливають.

Оскільки з матеріалів справи та змісту касаційної скарги не вбачається неправильне застосування судами норм матеріального чи порушення норм процесуального права, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Вінницької області від 10 серпня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: С.Ф. Хопта

О.В.Закропивний

С.П.Штелик