Справа № 297/1607/16-ц
22 грудня 2016 року м. Берегово
Берегівський районний суд Закарпатської області в складі: головуючого Фейір О. О., при секретарі Кузьма Т. В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Берегово цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог по справі - Орган опіки і піклування Берегівської міської ради Закарпатської області, про позбавлення батьківських прав,
ОСОБА_1 звернувся в Берегівський районний суд Закарпатської області із позовом до ОСОБА_2 про позбавлення останньої батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позовні вимоги мотивовано тим, що в червні 2015 року відповідач покинула позивача разом з дітьми, після чого сторони проживають окремо, не ведуть спільне господарство. Рішенням Берегівського районного суду від 19.01.2016 року шлюб між сторонами розірвано. Оскільки відповідач ніяким чином не сприяє у вихованні дітей, ігнорує їх та ставиться байдуже, а позивач самостійно утримує дітей, просить суд позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_5 в судове засідання не з'явилися, однак подали спільну заяву про те, що просять розглянути дану справу без їх участі, позов підтримують та просять його задоволити (а. с. 36).
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання потворно не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи і за місцем її реєстрації, і в порядку ч. 9 ст. 74 ЦПК України, про причини своєї неявки не повідомила, заяв про відкладення судового розгляду справи від неї не надходило (а. с. 11, 17, 21, 24).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Представник третьої особи Органу опіки і піклування Берегівської міської ради Закарпатської області Садварі О. В. в судове засідання також не з'явилася. Подала заяву про розгляд даної справи без її участі. Також додала висновок органу опіки і піклування (а. с. 39).
Дослідивши матеріали справи, з'ясувавши повно і всебічно всі обставини, оцінивши докази на ствердження цих обставин в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 є матір'ю малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що стверджується відповідно копіями свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 23.07.2004 року та серії НОМЕР_2 від 27.11.2008 року (а. с. 36, 37).
Згідно з ч. 1-3 ст. 150 СК України, ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи.
Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.91 №789-XII (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Крім того, ст. 9 Конвенції визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину.
Відповідно до ст. 164 СК України, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Берегівської міської ради № 2246/03-17 від 21.12.2016 року, малолітні ОСОБА_3 та ОСОБА_4 проживають разом з батьком ОСОБА_1 Останній створив належні умови для проживання дітей, турбується про їх здоров'я, фізичний та духовний розвиток, навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечує дітей всім необхідним. Натомість мати ОСОБА_2 участі у виховані дітей не приймає, матеріально не допомагає, їх долею не цікавиться, мати фактично самоусунулася від виконання своїх обов'язків по вихованню дітей. З метою захисту прав дитини, Орган опіки та піклування Берегівської міської ради вважає за доцільне позбавити ОСОБА_2 батьківських прав відносно малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а. с. 40-41).
Пунктом 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) роз'яснено, що ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти.
Враховуючи вищевикладене, а також те, що мати малолітніх дітей ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ухиляється від виконання свої батьківських обов'язків, не бере участі у вихованні дітей, не забезпечує їх матеріально та не турбується про їх здоров'я та фізичний розвиток, не забезпечує дітей необхідним харчуванням, не відвідує дітей, які проживають разом з батьком - позивачем по справі, не спілкується з дітьми, суд вважає позовні вимоги щодо позбавлення ОСОБА_2 батьківських прав щодо її малолітніх дітей обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.
Керуючись ст. ст. 150, 164 СК України, ст. 3, ст. 9 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради Української РСР від 27.02.1991 № 789-XII, п. 16 Постанови Пленуму ВСУ № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ст. ст. 212-215, 224-226, 292, 294 ЦПК України, суд
Позбавити ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, батьківських прав щодо малолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії, до апеляційного суду Закарпатської області через цей районний суд.
Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Фейір О. О.