Справа 688/3626/16-ц
№ 2/688/1200/16
Рішення

Іменем України

23 грудня 2016 року м. Шепетівка

Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області в складі:

головуючої судді Козачук С.В.,

з участю секретаря судового засідання Гаврилової Н.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в м.Шепетівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

встановив:

у жовтні 2016 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з даним позовом, посилаючись на те, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем ОСОБА_2 з 01.11.2003 року. Від шлюбу мають двох неповнолітніх дітей: сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, та доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. У зв'язку з недовірою відповідача, його ревнощами, постійним контролем, останнім часом між ними виникають сварки, скандали. Така негідна поведінка стає нестерпною, на неодноразові прохання її припинити відповідач не реагує. Вони проживають разом з батьками відповідача, які постійно втручаються у їх відносини, ображають її перед дітьми, що лише погіршує ситуацію. Посилаючись на те, що втратили один до одного почуття любові, поваги та довіри, просить суд шлюб між ними розірвати, відновити їй дошлюбне прізвище «Муляр».

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, хоча про час, день та місце розгляду справи була повідомлена у встановленому законом порядку. Подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Вказала, що за наданий судом строк вони не примирились. У разі відсутності відповідача, не заперечила проти заочного розгляду справи. Судові витрати просила залишити за нею.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявився, причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи у його відсутність не подав.

Суд вважає за можливе у відповідності до ч. 1 ст. 224 ЦПК України справу розглянути без участі відповідача, на підставі наявних в справі доказів, із ухваленням заочного рішення по справі, оскільки відносно цього не заперечив позивач.

Зясувавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд знаходить позов підлягаючим частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

Згідно ч.ч.3, 4 ст.56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість.

Відповідно ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_4, одружились 01.11.2003 року, про що в книзі реєстрації актів про одруження зроблено запис за № 5. Прізвище після одруження: чоловіка ОСОБА_2, дружини ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про одруження серії І-БВ №038991, виданим 01.11.2003 року Городищенською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області.

Від спільного проживання у сторін є двоє дітей: син ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, та донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвами про їх народження.

Судом встановлено, що сторони сімейні відносини не підтримують, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. Також встановлено, що взаємини між ними зіпсувалися, внаслідок чого вони втратили взаєморозуміння, а згодом почуття любові та поваги один до одного.

Факт не проживання позивача і відповідача однією сімєю та відсутність спільного побуту, суд розцінює як підтвердження розладів шлюбних відносин, формального існування шлюбу між ними. Крім того, протягом наданого судом строку для примирення, сторони примирення не досягли.

З огляду на викладене вище, суд приходить до переконання, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, їхніх дітей, являється порушенням їх права на повагу до сімейного життя, що розцінюється судом як таке, що має істотне значення, а тому приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги позивача про розірвання шлюбу.

Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у звязку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватись цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Згідно ч. 6 ст. 15 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» той з подружжя, який бажає відновити своє дошлюбне прізвище, повинен заявити про це в органі державної реєстрації актів цивільного стану під час державної реєстрації розірвання шлюбу.

Отже, питання відновлення дошлюбного прізвища під час державної реєстрації розірвання шлюбу вирішується за заявою подружжя в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а тому суд дійшов висновку, що в задоволенні позовної вимоги про відновлення позивачці дошлюбного прізвища ОСОБА_5 слід відмовити.

Відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесенні нею і документально підтвердженні судові витрати.

Оскільки позивач ОСОБА_1 просила судові витрати, понесені нею та документально підтверджені, покласти на неї, то суд вважає за необхідне залишити їх за останьою.

На підставі ст.ст. 24, 56, 110, 112, 113 Сімейного кодексу України, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212 215, 224-228 ЦПК України, суд

вирішив:

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу задовольнити частково.

Шлюб, зареєстрований між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, 01 листопада 2003 року Городищенською сільською радою Шепетівського району Хмельницької області, актовий запис № 5 розірвати.

В решті позову відмовити.

Рішення суду після набрання ним законної сили надіслати до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та поставлення відмітки в актовому записі про шлюб.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Хмельницької області через Шепетівський міськрайонний суд Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня отримання рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.В. Козачук