Якимівський районний суд Запорізької області
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

Справа № 330/2130/16-ц

2/330/764/2016

"19" грудня 2016 р. Якимівський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді Ковальчук О.А.

при секретарі Базаджи Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні зали суду смт. Якимівка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та про визнання права власності в порядку спадкування в сумі 142255 гривень,

встановив:

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому вказала, що 14.12.2005 року помер її батько ОСОБА_3, який проживав за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Позивач є єдиною спадкоємницею першої черги. На день смерті її батьку належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 12,51 га, яка знаходиться на території Горьківської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що підтверджується державним актом на право приватної власності на землю серії І-ЗП №055830. З батьком вони мешкали в різних населених пунктах. Про те, що він помер 15.12.2005 року їй стало відомо місяць тому від свого дядька ОСОБА_2 Тому позивач не змогла у встановлений законом строк подати заяву в нотаріальну контору про прийняття спадщини. Свідоцтво про право на спадщину за законом на вказану земельну ділянку отримав брат її батька ОСОБА_2 22 грудня 2006 року. ОСОБА_2 не заперечує моє право на спадкування після батька, але ніяких мір для переоформлення спадщини на мене не приймає. Таким чином позивач просить суд скасувати свідоцтво про право власності на спадщину за законом ВЕМ №411974 від 22.12.2006 року, посвідчене державним нотаріусом ОСОБА_4 Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області спадкова справа № 368 за 2006 рік про те, що спадкоємцем на цілу частку майна ОСОБА_3 є брат -ОСОБА_2, а також визнати право власності в порядку спадкування ОСОБА_1 на земельну ділянку площею 12,51 гектарів, яка знаходиться на території Горьківської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарского виробництва, що належить померлому ОСОБА_3 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №055830, виданого Якимівською районною радою народних депутатів Запорізької області 06.03.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №356.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги та просить їх задовольнити.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 визнав позовні вимоги.

Представник співвідповідача державний нотаріус Якимівської державної нотаріальної контори в судове засідання не зявився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутності.

Розглянувши матеріали справи, вислухавши позивача, відповідача ОСОБА_2, суд вважає, що позовні вимоги не законні, не обґрунтовані та не підлягають задоволенню з наступних підстав:

Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини.

Статтею 1270 ЦК України встановлюється строк для прийняття спадщини у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ст. 1220 ЦК України).

Згідно ст. 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

В судовому засіданні встановлено, що 14.12.2005 року помер громадянин ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії І-ЖС №027282, виданого 15.12.2005 року виконкомом Горьківської сільської ради Якимівського району Запорізької області (а.с.5). Згідно довідки виконкому Горьківської сільської ради Якимівського району Запорізької області № 415 від 07.11.2006 року на день смерті ОСОБА_3 був зареєстрований та постійно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_2. Проживав один (а.с.12). Дана довідка знаходиться також в матеріалах спадкової справи № 368/2006, яка заведена після смерті ОСОБА_3, який помер 14.12.2005 року (а.с.45). Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з земельної ділянки площею 12,51 га, яка знаходиться на території Горьківської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №055830, виданого Якимівською районною радою народних депутатів Запорізької області 06.03.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №356 (а.с.40). 12.12.2006 року з заявою про прийняття спадщини до Якимівської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_2 (а.с.41), який є рідним братом померлого ОСОБА_3, і якому рішенням Якимівського районного суду Запорізької області від 23.11.2006 року №2-1177/06 визначено додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 протягом 3 місяців з дня набрання рішенням законної сили (а.с.43). 22.12.2006 року державним нотаріусом Якимівської державної нотаріальної контори було видано ОСОБА_2 свідоцтво про право на спадщину за законом на цілу частку майна гр. ОСОБА_3, який помер 14.12.2005 року, яке складається з земельної ділянки площею 12,51 га, яка знаходиться на території Горьківської сільської ради, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить ОСОБА_2 на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ЗП №055830, виданого Якимівською районною радою народних депутатів Запорізької області 06.03.2000 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю №356 (а.с.39)

В позовній заяві позивач посилається на те, що про смерть батька їй стало відомо місяць тому від свого дядька ОСОБА_2 Доказів для підтвердження цієї обставини позивачем у судовому засіданні не надано. Навпаки в попередньому судовому засіданні вона поясняла наступне: «У лютому 2006 року у м. Запоріжжя вона зустріла ОСОБА_5, від якої дізналася про смерть батька. До нотаріуса вона не стала звертатися, оскільки вважала, що у батька немає ніякого майна. Навесні 2006 року вона приїхала до свого дядька ОСОБА_2 у с. М.Горького поговорити за землю. Він віддав їй державний акт на землю та свідоцтво про смерть батька».

В судовому засіданні позивач пояснила, що у лютому 2006 року у м. Запоріжжя вона зустріла ОСОБА_5, від якої дізналася про смерть батька, яка сказала їй, що у батька була земля. Достеменне не памятає, але пізніше, можливо у 2009 році їй подзвонив дядько ОСОБА_2 і сказав, щоб вона приїжджала та переоформлювала спадщину на себе, оскільки він не може отримати субсидію.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 пояснив, що 14.12.2005 року помер його брат ОСОБА_3 Він знав, що у померлого є дочка. Кілька років потому її зустріла у м. Запоріжжі його дочка ОСОБА_5, повідомила про смерть батька. У 2006 році його викликали до сільської ради, щоб він оформив землю після смерті брата. І щоб вона не перейшла у власність держави, він вирішив оформити землю на себе. Після оформлення спадщини землі, він перестав отримувати субсидію. Як йому пояснили уповноважені органи, йому вона не призначається, оскільки він має два земельних паї. Він став дзвонити ОСОБА_1, щоб вона приїхала та переоформила спадщину на себе. Коли вона приїхала, вони удвох пішли до сільської ради. Там пояснили, оскільки він оформив спадщину, вже нічого не можливо зробити. Хіба що скласти заповіт стосовно земельної ділянки на користь ОСОБА_1

І дійсно в матеріалах справи міститься заповіт ОСОБА_2 від 02.10.2009 року стосовно даної земельної ділянки на користь ОСОБА_1 (а.с.31).

Таким чином враховуючи, що позивач на день смерті ОСОБА_3, не проживаючи зі спадкодавцем постійно, не виконала вимоги, передбачені ст.ст. 1269, 1270 ЦК України, тобто не подала нотаріусу заяву про прийняття спадщини у 6 місячний строк з того часу, коли вона дізналася про смерть батька, суд вважає, що вона не виконала дії, які б свідчили про її бажання прийняти спадщину. Тобто вона не є спадкоємцем за законом і її права діями відповідачів, які виявилися в поданні заяви про прийняття спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, не порушені. Згідно ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідач ОСОБА_2 є другою чергою спадкоємців за законом. В судовому засіданні позивач також пояснила, що до нотаріуса станом на день розгляду справи у суді вона не зверталася, відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальних дій вона не отримувала, до суду з позовом про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини не зверталася.

Позивач в обґрунтування своїх вимог посилається на ст. 392 ЦК України, що є недоречним, оскільки дана стаття передбачає, що власник майна, яким не є позивач, може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Визнання відповідачем позову не є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, оскільки визнання відповідачем позову суперечить закону.

Згідно ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України. Стаття 1301 ЦК України передбачає визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Спосіб, який позивач обрала для захисту, на її думку, порушених прав, не передбачений законом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 4,10,11,60,212,213,214,215 ЦПК України, на підставі ст.ст.1220, 1221,1222, 1258, 1262, 1268, 1269, 1270, 1272 ЦК України суд

вирішив :

Відмовити в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Якимівської державної нотаріальної контори Запорізької області про скасування свідоцтва про право на спадщину за законом та про визнання права власності в порядку спадкування в сумі 142255 гривень

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: