Справа № 489/6433/16-ц
Номер провадження 2/489/3380/16
У Х В А Л А

Іменем України

29 грудня 2016 р. суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва Тихонова Н.С., розглянувши заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про визнання договору купівлі-продажу недійсним,

ВСТАНОВИВ:

В грудні 2016 р. ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, про визнання договору купівлі-продажу недійсним. Свої вимоги мотивував тим, що квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності йому та його матері - ОСОБА_4 09.02.2015 р. матір позивача померла та він успадкував після її смерті належну їй частку квартири. Так зазначена квартира належала на праві власності позивачу в цілому. 15.04.2002 р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений Договір купівлі-продажу вказаної квартири, посвідчений на ТБ «Українська біржа нерухомості». 02.11.2016 р. ОСОБА_2 зареєстрував на себе право власності на дану квартиру на підставі даного Договору. Однак на переконання позивача вказаний договір є недійсним, оскільки його він не підписував, не мав наміру та не відчужував спірну квартиру на користь відповідача ОСОБА_2 Крім того в подальшому спірна квартира була неодноразово відчужена відповідачем ОСОБА_2 третім особам, та на теперішній час вона належить на праві власності відповідачу ОСОБА_3

Посилаючись на вищевикладене, позивач просить суд стягнути з визнати недійсним Договір № 625 купівлі-продажу квартири від 15.04.2002 р., укладений на ТБ «Українська біржа нерухомості», витребувати з чужого незаконного володіння, а саме від ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 квартиру АДРЕСА_2.

З метою запобігання порушення своїх прав та забезпечення можливості виконання в майбутньому рішення суду ОСОБА_1 просить суд вжити заходів забезпечення позову шляхом накладення арешту на квартиру АДРЕСА_2 та заборонити відповідачу ОСОБА_3 вчиняти будь-які дії щодо володіння та користування вказаною квартирою.

Відповідно до ч. 1 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходів забезпечення позову.

Накладення арешту на майно відповідача (боржника) є видом забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, метою якого є запобігання можливості уникнення стороною виконання покладеного на неї зобовязання.

Відповідно до ч. 1 ст. 152 ЦПК України позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Враховуючи вищевикладене та приймаючи до уваги, що спірна квартира була неодноразово відчужена, суд вважає, що такий спосіб забезпечення позову як арешт нерухомого майна до вирішення справи по суті є доцільним.

Керуючись ст.ст. 151, 152, 153 ЦПК України, суддя

УХВАЛИВ:

Заяву ОСОБА_1 про вжиття заходів забезпечення позову по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення коштів - задовольнити.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_2, яка належить на праві власності ОСОБА_3, заборонивши здійснення відносно неї будь-яких угод, повязаних з її відчуженням (купівля-продаж, міна, дарування і т.п.).

Арешт накладено 29.12.2016 р.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Суддя: Н.С. Тихонова