Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.06.2016 Справа №607/16748/15-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

Головуючого судді В.М. Братасюка

за участю секретаря с/з ОСОБА_1

представників позивача відповідача ОСОБА_2, ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору та стягнення коштів,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_4, з посиланням на ст. 1212 ЦК України, звернувся в суд із позовом до ОСОБА_5 про стягнення коштів в сумі 112 864 гривень.

Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначає, що між сторонами спору в 2013 році було укладено договір про спільну діяльність, й на виконання договору позивачем було передано відповідачу 1300 доларів США та 46000 гривень, проте відповідач жодних дій щодо впровадження даного договору в життя не вчиняв, а тому ОСОБА_4 вважає ці набуті ОСОБА_5 кошти безпідставно, просить стягнути з відповідача, з нарахованими, в порядку ст. 625 ЦК України, фінансовими санкціями за несвоєчасно виконане грошове зобовязання .

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просить задовольнити з зазначених у позові підстав.

Представник відповідача проти задоволення позову заперечив, про що суду надав заперечення, викладені в письмовій формі; звернувся до суду з зустрічним позовом до ОСОБА_4 про розірвання договору про спільну діяльність від 2013 року, у звязку з істотним порушенням ОСОБА_4 умов договору, і стягнення коштів в сумі 57 000 гривень матеріальних збитків та 67760 гривень упущеної вигоди.

Зустрічні вимоги мотивує тією обставиною, що з вини ОСОБА_4, котрий спустив воду в ставку, внаслідок чого загинув мальок риби, розведенням якої займалися сторони спору на виконання спірного договору про спільну діяльність, а крупні рибу ОСОБА_4 привласнив собі. Відтак внаслідок дій відповідача за зустрічним позовом, ОСОБА_5 було заподіяно збитки в зазначеній сумі.

Представник ОСОБА_4 проти задоволення зустрічного позову заперечив за недоведеністю позовних вимог.

Дослідивши та оцінивши докази у справі, судом встановлено наступні обставини.

у 2013 році між ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 було укладено договір про спільну діяльність.

Із змісту договору вбачається, що сторони договору ОСОБА_4 (в подальшому Компаньйон) та ПП ОСОБА_5 (в подальшому Власник) зобовязалися шляхом обєднання майна, фінансів і зусиль, спільно діяти в сфері розведення промислових риб у ставу в Старому Скалаті, який належить власнику на правах приватної власності, та вирощування сільськогосподарської продукції на прилеглих територіях, з метою реалізації та отримання прибутку.

Компаньйон зобовязався здійснювати передачу обумовлених сторонами договору грошових внесків

Вказаним договором, а зокрема пунктом 6.1 передбачено внесок Компаньйона (тобто ОСОБА_4А.) особиста трудова участь, грошові кошти в розмірі 50% обумовлених сторонами необхідних витрат, надані Власнику в період дії даного договору на цілі сумісної діяльності згідно Додатку №1 до даного Договору

Судом встановлено, що відповідно до договору ОСОБА_4 передано ОСОБА_5 було проведено наступні платежі:

01.03.2013 року грошові кошти в сумі 25000 грн.

01.03.2013 року грошові кошти в сумі 1000 доларів США.

07.03.2013 року грошові кошти в сумі 19000 грн.

08.04.2013 року грошові кошти в сумі 300 доларів США

01.07.2013 року грошові кошти в сумі 1000 грн.

15.07.2013 року грошові кошти в сумі 1000 грн.

Факт передачі грошей стверджується письмовими записами на останній сторінці копії Договору про спільну діяльність в розділі «Кошторис», наданого позивачем за первісним позовом, з особистим підписом ОСОБА_5 про отримання коштів.

Таким чином в період з 01.03.2013 року по 15.07.2013 року позивачем за первісним позовом було передано відповідачу за первісним позовом грошові кошти в загальній сумі 1300 доларів США та 46000 грн.

Згідно приписів ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Позивач за первісним позовом, з посиланням на ст. 1212 ЦК України, котра врегульовує відносини з приводу набуття, збереження майна без достатньої правової підстави, за змістом первісного позову наголосив, що в порушення вимог розділу 1 Договору ОСОБА_5 будь яких дій на впровадження Договору про спільну діяльність в життя не вчинив, а тому слід вважати, що грошові кошти ним (ОСОБА_5Г.) були отримані безпідставно.

З приводу обраного позивачем за певним позовом способу захисту цивільного права суд наголошує на наступному.

Відповідно ст. 1130 Цивільного Кодексу України, за договором про спільну діяльність сторони (учасники) зобов'язуються спільно діяти без створення юридичної особи для досягнення певної мети, що не суперечить законові.

Договір про спільну діяльність укладається у письмовій формі. Умови договору про спільну діяльність, у тому числі координація спільних дій учасників або ведення їхніх спільних справ, правовий статус виділеного для спільної діяльності майна, покриття витрат та збитків учасників, їх участь у результатах спільних дій та інші умови визначаються за домовленістю сторін, якщо інше не встановлено законом про окремі види спільної діяльності.(ст. 1131 Цивільного Кодексу України).

Верховний Суд України в постанові від 24.09.2014 року у справі №6-122цс14, дійшов до наступного правового висновку.

«Відповідно до змісту ст. 1212 ЦК України зазначена норма закону застосовується лише в тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуто з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень частини першої статті 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.»

Пунктами 10.1 та 10.2 Договору про спільну діяльність передбачено термін дії договору до 20.12.2013 року, у випадку, коли не реалізована можливість його пролонгації (продовження); Договір може бути продовжено за взаємною згодою на невизначений термін, якщо про його припинення не було повідомлено однією із сторін у письмовій формі за тридцять днів до закінчення дії даного договору.

ОСОБА_4 не доведено повідомлення іншої сторони договору за тридцять днів до закінчення дії Договору про його припинення, а тому спірний договір є чинним.

Суд наголошує, що оскільки між сторонами існує діючий договір про спільну діяльність, котрий в силу презумпції правомірності правочину не визнано недійсним в установленому законом порядку та не розірвано, має місце договірний характер відносин ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5, а тому застосування до правовідносин сторін спору за первісним позовом приписів ст. 1212 ЦК України виключається, незалежно належності чи неналежності виконання сторонами договору договірних зобовязань, відтак в задоволенні первісного позову слід відмовити.

З приводу зустрічного прозову суд зауважує таке.

ОСОБА_5 зазначає, що з 2007 року займається підприємницькою діяльністю в сфері рибництва та надання послуг у рибництві, що стверджується витягом з реєстру ФОП та ЮО. З цього ж року ним було укладено договір про оренду землі водного фонду, що знаходиться на території Староскалатської сільської ради Підволочиського району Тернопільської області площею 20, 1266 га, в т.ч. ставок 8, 6383 га, гідротехнічні споруди 0, 069 га., пасовища -11, 4193 га для ведення ставково-рибного господарства. Останній дозвіл на водокористування ним було отримано 10.10.2013 року, терміном дії до 20.09.2016 року.

В 2013 році дійсно між ОСОБА_4 та ПП ОСОБА_5 було укладено договір про спільну діяльність.

Із змісту договору вбачається, що сторони договору ОСОБА_4 (в подальшому Компаньйон) та ПП ОСОБА_5 (в подальшому Власник) зобовязалися шляхом обєднання майна, фінансів і зусиль, спільно діяти в сфері розведення промислових риб у ставу в Старому Скалаті, який належить власнику на правах приватної власності, та вирощування сільськогосподарської продукції на прилеглих територіях, з метою реалізації та отримання прибутку.

Позивач зазначає, що належним чином та повністю виконував взяті на себе за цим договором зобовязання зокрема, відповідно до записів витрат, які він для себе, придбав: 1000 кг малька коропа иа суму 25 000 гри., 20 кг малька лина на суму 600 гри.. 0,5 млн. шт. личинки коропа на суму 2000 грн., малька коропа, однорічка в кількості 1200 кг на суму 36 000 гри., про що надав копії товарних чеків, накладних та квитанцій. Крім того ОСОБА_5 зазначає, що купував корми, відходи для годівлі риби, пальне, для автомобіля, для перевезення кормів, виконував роботи із розведення риби та технічні обов'язки з обслуговування ставу та розраховував па отримання прибутку від спільної діяльності.

У зошиті, який ОСОБА_5 вів для себе, відображені не усі записи витрат, які останній робив, проте згідно із вказаними записами:

- у березні 2013 придбано 400 кг товстолобика на суму 8000 грн. та 100 кг щуки на суму 3000 гри.

- у квітні 2013 розходи: бензин на суму 2000 грн. хліб для годівлі риби на суму 350 грн. кукурудза на посів на суму 1600 грн. селітра на суму 600 грн.

- у травні 2013 придбано мальок коропа на суму 25 000 грн..мальок лина на суму 600 грн., витрати: бензин на суму 2000 грн. орендна плата за землю 2000 грн. плата за водокористування 1000 грн. оранка 4000 грн. культивація 2000 грн. посів 2000 грн. корм (хліб) 1200 грн. відходи на TOB «Терра» 650 грн.

- у червні 2013 витрати: дизпаливо 1500 грн. кроплення кукурудзи 500 гри. корм (хліб) 800 грн. решітка на став для сортування риби 400 грн. бензин для косарки 100 грн. мастило для косарки 40 гри.

- у липні 2013 витрати: дизпаливо 3000 грн. корм (хліб) 800 грн. кутник 120 грн. цемент 120 грн. бензин 100ірн. ніж для косарки 80 грн.

- у серпні 2013 витрати: дизпаливо 2000 грн. корм(хліб) 950 грн. ріпак 2000 грн. горох 700 грн. відходи з пивзаводу 800 грн.+300

- у вересні 2013 витрати: дизпаливо 2000 грн. цемент 80 грн. арматура І 00 грн. плата робочим за розкопування та цементування шлюзу 400 грн. шлюз 1200 грн.

- у жовтні 2013 витрати: дизпаливо 2600 грн. відходи кукурудзи 2000 грн. обмолот кукурудзи 3000 грн. плата робочим 300 грн.

Окрім цього протягом 2014 року витрати становили 30 000 грн. , та у жовтні 2014 придбано мальок коропа однорічка 1200 кг на суму 36 000 грн.

Крім витрат, записаних у даному зошиті, ним було також зроблено витрати на придбання кукурудзи, відходів та малька риби па суму близько 49 000 грн.

ОСОБА_5 зазначає, що повністю відновити платіжні документа, які знаходились у журналі обліку на даний час не має можливості, однак частина документів у нього залишилась, а щодо частини ним вживаються заходи з отримання дублікатів, завірених копій квитанцій та інших розрахункових платіжних документів.

Натомість ОСОБА_5 відзначив, що всупереч умовам Договору, відповідач за зустрічним позовом, без дозволу Тернопільського облводгоспу, без узгодження з ОСОБА_5, взимку 2015 року, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 на ставку, здійснив спуск води та вибрав крупну рибу, а дрібну залишив на дні спущеного ставка, внаслідок чого мальок загинув, чим ОСОБА_4 заподіяв ОСОБА_5 збитки, що складаються з половини витрачених грошей на корма та закупівлю малька в сумі 57 000 гривень, та половину втраченого доходу в сумі 67 770 гривень.

На підтвердження самовільного спуску ОСОБА_4 ставка, ОСОБА_5 надав суду Акт складений комісією в складі голови Староскалатської сільської ради і депутата сільської ради, датований 23.02.2015 року, фотографію малька риби а у прибережній зоні водойми та заявляв клопотання про допит ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_8, котрі зі слів представника ОСОБА_5 були свідками події спуску ставка.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду показав, що є мешканцем села Старий Скалат Підволочиського району Тернопільської області, часто їздить поряд зі ставом на пасовисько косити сіно, в травні червні 2014 року ходив на ставок рибалити, і бачив поряд з приміщенням вагончика сторожа ставка двох осіб в котрих впізнав свого знайомого ОСОБА_5 (ОСОБА_5). ОСОБА_5 свідку представив іншого чоловіка, прізвище котрого було ОСОБА_4. Поряд з приміщенням вагончика сторожа свідок також бачив високі білі пластмасові ящики для вилову риби. Свідок також повідомив, що факт спуску ставка взимку 2015 року і хто спускав воду, підтвердити не може, оскільки не був свідком цієї події.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 суду показав, що заробляв на життя тим, що працював (наглядав) за ставком у Гусятинському районі Тернопільської області. Знав, що в селі Старий Скалат Підволочиського району Тернопільської області є ставок, а сам свідок є знайомим ОСОБА_4, котрий у квітні 2014 року просив свідка здійснити контрольний вилов риби. На контрольний вилов риби приїжджав ОСОБА_5 котрий залишав ключі від вагончика сторожа. Свідок показав, що знав про факт оренди ставка ОСОБА_5, контрольний вилов риби проводився двічі, а ОСОБА_4 свідку повідомив, що бере ставок в суборенду. З приводу спуску ставка взимку 2015 року, ОСОБА_8 суду показав, що не володіє такою інформацією і свідком спуску води зі ставка не був.

Свідок ОСОБА_7 суду показав, що він є мешканцем с. Старий Скалат Підволочиського району Тернопільської області, часто ходив на ставок рибалити. В середині лютого 2015 року біла ставка свідок помітив двох людей, до котрих свідок підійшов та запитав де ОСОБА_5 (ОСОБА_5), з яким свідок є знайомим. Ці двоє людей спускали воду в ставку, в тому числі чоловік худорлявої тілобудови, якого свідок раніше бачив ОСОБА_4 . ОСОБА_4 після спуску води, грузили в залізні кошики. Свідок суду показав, що на місцевості є два ставка, зєднаних поміж собою, й спуск води відбувався на одному із ставків. Щодо наданих суду представником ОСОБА_5 актів зариблення ставка в березні травні 2013 року, ОСОБА_7 показав, що ним акти не підписувалися, оскільки він не був свідком зариблення.

З приводу наданих стороною позивача за зустрічним позовом письмових доказів та показів свідка, суд наголошує на наступному.

Згідно п. 5.1. Договору про спільну діяльність, ведення спільних справ за договором здійснюється сторонами договору за їх згодою.

Рішення приймаються на зборах сторін (п.5.2); керівництво сумісною діяльністю, фінансовим фондом спільної діяльності та ведення спільних справ за даним договором доручається Власнику. (п.5.3).

У звязку з цим суд зазначає, що очевидно рішення про придбання кормів для риби та малька для зариблення ставка, придбання пального, тощо, мало б прийматися спільно сторонами спору, з наступним дорученням ОСОБА_5, як Власнику за договором, здійснити закупівлю за рахунок грошей фінансового фонду спілки.

Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків (ч.1 ст. 626 ЦК України).

За приписами ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Хоча за умовами Договору про спільну діяльність питання придбання кормів для риби та малька для зариблення ставка, придбання пального та інших поточних витрат, мало б прийматися спільно сторонами спору, ОСОБА_5 належними та допустимими доказами не доведено надання згоди компаньйоном за договором про спільну діяльність на здійснення вищезазначених витрат, щодо яких заявлено позов до ОСОБА_4 про стягнення половини їх вартості в розмірі 57 000 гривень, а відтак суд вважає, що оскільки понесення даних витрат ОСОБА_5 було здійснене на власний ризик, то останній позбавлений права вимагати половини грошей з ОСОБА_4

Що ж до доводів ОСОБА_5 про підставність вимог про стягнення з ОСОБА_4 67760 гривень упущеної вигоди, котру ОСОБА_5 втратив з причини спуску ОСОБА_4 води зі ставку з наступним виловом риби та загибеллю малька, то наданим позивачем за зустрічним позовом доказам суд надає критичну оцінку, оскільки:

-допитані судом свідки ОСОБА_6 та ОСОБА_8 суду показали, що з приводу спуску води зі ставка взимку 2015 року не володіють такою інформацією і свідками спуску води зі ставка не були.

-хоча складений Акт складений комісією в складі голови Староскалатської сільської ради і депутата сільської ради, датований 23.02.2015 року, і містить інформацію про спуск води зі ставка без відома підприємця ОСОБА_5, однак в акті відсутні будь які дані про здійснення спуску води саме ОСОБА_4, а з доданої до акту фотографії з зображенням малька риби а у прибережній зоні водойми, неможливо ідентифікувати чи дійсно наявне зображення спірної водойми.

-покази свідка ОСОБА_7 про факт спуску води зі ставка в середині лютого 2015 року за участі ОСОБА_4, не підкріплені жодними іншими належними та допустимими доказами і носять загальний характер без конкретизації дій ОСОБА_4, факту вибирання особисто ним крупної риби, тощо, і частково суперечать показам інших свідків, зокрема ОСОБА_8, котрий повідомляв, що спуск води потребує спеціальних знань і навичок користування пристосуваннями для відкриття шлюзів, а ключ від вагончика сторожа, де зберігалися пристосування, знаходився тільки у ОСОБА_5

Відтак системний аналіз доказів дозволяє суду робити висновок про недоведеність вини ОСОБА_4 у заподіянні ОСОБА_5 шкоди, у виді упущеної вигоди в сумі 67760 гривень, а тому в цій частині позов до задоволенні не підлягає.

Згідно частини другої ст. 651 ЦК України, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

За недоведення вини ОСОБА_4 у заподіянні ОСОБА_5 шкоди, у виді упущеної вигоди в сумі 67760 гривень, вимога ОСОБА_5 про розірвання, укладеного між сторонами спору Договору про спільну діяльність, у звязку з істотним його порушенням ОСОБА_4, також не підлягає до задоволення, оскільки з огляду на характер прав та обовязків ОСОБА_4 за спірним договором (здійснення фінансування спільної діяльності та участь в ухваленні спільних рішень), належними та допустимими доказами позивач за зустрічним позовом не довів істотних порушень зі сторони ОСОБА_4 умов договору про спільну діяльність.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 16, 61, 209, 212, 214-215, 222 Цивільного процесуального кодексу України, сю. 16, 526, 626, 651, 1212 ЦК України, суд ,

в и р і ш и в:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення 112 864 гривень, набутих безпідставно, та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про розірвання договору про спільну діяльність від 2013 року, у звязку з істотним порушенням ОСОБА_4 умов договору, і стягнення коштів в сумі 57 000 гривень матеріальних збитків та 67760 гривень упущеної вигоди відмовити.

Рішення набирає законної сили через десять днів з дня його проголошення, якщо не була подана апеляційна скарга. У разі подання апеляційної скарги, рішення набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення

Головуючий В.М. Братасюк