У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 вересня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Попович О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про розірвання договору оренди землі, -

в с т а н о в и л а:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ним та приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005» (далі - ПСП «Гарант-2005») укладено договір оренди земельної ділянки без дати, який був зареєстрований 25 грудня 2012 року в Управлінні Держземагенства в Миргородському районі під номером 03388 та підписано акт про передачу та прийом земельної ділянки, також без дати.

Позивач стверджує, що орендарем систематично порушуються умови договору в частині недоплати орендної плати з урахуванням п. 10 договору, яким передбачено, що обчислення розміру орендної плати здійснюється з урахуванням індексів інфляції. Вказане порушення призвело до недоплати за період з 2013 року по 2015 рік на суму 4998 грн 33 коп.

Також позивач мотивуючи свої позовні вимоги стверджує що ПСП «Гарант-2005» під час використання його земельної ділянки не дотримується безпеки землекористування та збереження родючості ґрунтів, а саме орендар порушує сівозміну, вирощуючи лише кукурудзу та соняшник, що призводить до погіршення родючості ґрунтів на земельній ділянці, та в подальшому призведе до того, що відповідач не виконає вимоги пункту 21 договору, яким визначено, що після припинення дії договору орендар повертає орендодавцеві земельну ділянку у стані не гіршому порівняно з тим, у якому він одержав її в орендаря.

Посилаючись на вказані обставини ОСОБА_2 просив розірвати договір оренди земельної ділянки 4,49 га укладений між позивачем та відповідачем, зареєстрованим в Управлінні Держземагенства в Миргородському районі 25 грудня 2012 року за № 03388.

Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2016 року позов задоволено. Розірвано договір оренди землі 4,49 га укладений між ОСОБА_3 і приватним сільськогосподарським підприємством «Гарант-2005», що зареєстрований в Управлінні Держземагенства в Миргородському районі 25 грудня 2012 року за № 03388.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Полтавської області від 30 серпня 2016 року рішення Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 22 червня 2016 року скасовано. Ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПСП «Гарант-2005» - відмовлено.

У касаційній скарзі, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанцій норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду апеляційної інстанції та залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Ознайомившись із змістом касаційної скарги та судовими рішеннями, у відкритті касаційного провадження слід відмовити, оскільки касаційна скарга є необґрунтованою і викладені в ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що орендар ПСП «Гарант-2005» порушило істотні умови договору шляхом нераціонального використання її, що в свою чергу призвело до зниження якісних показників ґрунту. Також судом першої інстанції було враховано порушення відповідачем пункту 10 договору оренди землі щодо обчислення розміру орендної плати з урахуванням індексів інфляції, з вказівкою на те, що дане порушення не може бути підставою для розірвання договору оренди землі.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволені позову суд апеляційної інстанції виходив з того, що ОСОБА_2 не доведено недотримання ПСП «Гарант-2005» режиму використання орендованої земельної ділянки, що у свою чергу призвело до зниження якісних показників ґрунту, оскільки земельна ділянка передавалась без розроблення агрохімічних властивостей та еколого-агрохімічного паспорту земельної ділянки. Крім того, ОСОБА_2 не надано належних доказів що виплата орендної плати відповідачем проводилась з порушенням умов договору.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про оренду землі»договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Згідно з вимогами ст. ст. 21, 22 Закону України «Про оренду землі» орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Орендна плата справляється у грошовій формі. За згодою сторін розрахунки щодо орендної плати за землю можуть здійснюватися у натуральній формі. Розрахунок у натуральній формі має відповідати грошовому еквіваленту вартості товарів за ринковими цінами на дату внесення орендної плати.

У нормі ч. 1 ст. 32 даного Закону визначено, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статями 24і 25цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Відповідно до норми ст. 25 Закону України «Про оренду землі»орендар земельної ділянки зобов'язаний: приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку; виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі; дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення; у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Відповідно до п. «д» ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу Українипідставою для припинення права користування земельною ділянкою є систематична несплата орендної плати.

Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, висловленою у постановах Верховного Суду України від 12 грудня 2012 року № 6-146-цс12, яка у силу ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для усіх судів України.

Суд апеляційної інстанції, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, та дійшов обґрунтованого висновку про наявність підстав для відмови в задоволенні позову ОСОБА_2.

Докази та обставини, на які є посилання у касаційній скарзі були предметом дослідження суду апеляційної інстанції та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись ст. п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и л а:

У відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСОБА_2 на рішення апеляційного суду Полтавської області 30 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до приватного сільськогосподарського підприємства «Гарант-2005» про розірвання договору оренди землі, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.В. Попович