Справа № 372/1252/16-ц
провадження № 2-842/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року Обухівський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Мори О. М.,

при секретарі Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Обухівського районного суду Київської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності,

В С Т А Н О В И В:

У травня 2016 року ОСОБА_1 (далі - Позикодавець, Позивач) звернулась в суд із вищезазначеним позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки, мотивуючи свої вимоги тим, що 17 жовтня 2014 року між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» ( далі по тексту - Відповідач) було укладено Договір процентної позики № 1710/2014 ( далі по тексту Договір), відповідно до якого нею було надано відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 322 000,00 грн. із розрахунку 30,0 % річних в сумі та в строки згідно Графіка надання, повернення позики та сплати процентів (Додаток № 1 до Договору позики) на строк не пізніше 24 березня 2015 року. 24 березня 2015 року між позивачем та відповідачем було укладено Договір про внесення змін до Договору позики, у відповідності до якого кінцевою датою повернення позики та сплати процентів встановлювалось 23 жовтня 2015 року, в звязку з чим також вносились відповідні зміни до Графіка надання, повернення позики та сплати процентів (Додаток № 1 до Договору позики).

В забезпечення виконання зобовязань за договором позики 23 грудня 2014 року між позикодавцем та позичальником укладено Договір іпотеки, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» передало в іпотеку ОСОБА_1 належне йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 426550 нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 8,000 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Піщана, кадастровий номер :05:013:0048, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Позивачем свої зобов'язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» відповідно до укладеного договору позики виконано у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання за Договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 18.01.2016 року утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 633133 грн. 97 коп., з яких: сума заборгованості за основною позикою 322 000 грн. 00 коп. , заборгованість за відсотками нарахованими до кінцевої дати повернення позики 96 843 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками нарахованими за період прострочення 23 289 грн. 86 коп. пені 7 763 грн. 29 коп., штрафу в сумі 161 000 грн. 00 коп.

Посилаючись на умови вищезазначеного Договору позики та Договору іпотеки, а також ст.ст. 33, 35-37 Закону України «Про іпотеку», позивач просить суд задовольнити позов та стягнути з відповідача також судові витрати повязані з розглядом справи.

Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив позов задовольнити, посилаючись на обставини та підстави викладені в позовній заяві.

Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав, та просив відмовити в задоволенні позовних вимог з підстав зазначених в письмових запереченнях проти позову.

Вислухавши пояснення представників сторін по справі, дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини по справі та відповідні їм правовідносини.

17 жовтня 2014 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» було укладено Договір процентної позики № 1710/2014, відповідно до якого позивачем було надано відповідачу у власність грошові кошти в розмірі 322 000,00 грн. із розрахунку 30,0 % річних в сумі та в строки згідно Графіка надання, повернення позики та сплати процентів (Додаток № 1 до Договору позики) на строк не пізніше 24 березня 2015 року.

24 березня 2015 року між ОСОБА_1 та Товариством з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» було укладено Договір про внесення змін до Договору позики № 1710/2014 від 17 жовтня 2014 року, у відповідності до якого кінцевою датою повернення позики та сплати процентів встановлювалось 23 жовтня 2015 року, в звязку з чим також вносились відповідні зміни до Графіка надання, повернення позики та сплати процентів (Додаток № 1 до Договору позики).

В забезпечення виконання зобовязань за договором позики № 1710/2014 від 17 жовтня 2014 рокуміж позикодавцем та позичальником 23 грудня 2014 року укладено Договір іпотеки, відповідно до якого Товариство з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» передало в іпотеку ОСОБА_1 належне йому на праві власності на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ № 426550 нерухоме майно, а саме: земельну ділянку загальною площею 8,000 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Піщана, кадастровий номер :05:013:0048, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд.

Позивач, ОСОБА_1, свої зобов'язання перед Товариством з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» відповідно до укладеного договору позики виконано у повному обсязі, в той час як відповідач свої зобовязання за Договором позики не виконав, у зв`язку з чим у нього станом на 18.01.2016 року утворилася заборгованість перед позивачем в сумі 633133 грн. 97 коп., з яких: сума заборгованості за основною позикою 322 000 грн. 00 коп. , заборгованість за відсотками нарахованими до кінцевої дати повернення позики 96 843 грн. 29 коп., заборгованість за відсотками нарахованими за період прострочення 23 289 грн. 86 коп. пені 7 763 грн. 29 коп., штрафу в сумі 161 000 грн. 00 коп., що підтверджується розрахунком заборгованості, наявним в матеріалах справи.

18.01.2016 року у звязку з невиконанням ТОВ «Нартамі Проперті Девелопмент» зобов язань за Договором позики йому було вручено письмову вимогу позивача про усунення порушень, якою було запропоновано сплатити суму заборгованості в тридцяти денний строк, тобто не пізніше 17 лютого 2016 року включно та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання вимоги.

Суму заборгованості розраховану позивачем представник відповідача протягом розгляду справи не оспорював, також відсутність спору щодо суми заборгованості вбачається з поданих до суду письмових заперечень проти позову та листа (відповіді на вимогу про усунення порушень ) ТОВ «Нартамі Проперті Девелопмент» від 29.01.2016 року, адресованого ОСОБА_1

Згідно звіту про оцінку майна № МР01-151207 станом на 07.12.2015 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Інформаційно-консалтингова фірма «РЕНОМЕ» ринкова вартість земельної ділянки загальною площею 8,000 га, що розташована за адресою: Київська область, Обухівський район, с. Підгірці, вул. Піщана, кадастровий номер :05:013:0048, цільове призначення - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд становить 701162,00 грн.

При вирішенні спору суд виходить з наступного.

Частиною 1 ст.546 ЦК України визначено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Статтею 572 ЦК України визначено, що в силу застави кредитор (заставодавець) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

Відповідно до ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи.

Відповідно до ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом. Аналогічні положення мають місце в ст. 33 Закону України «Про іпотеки».

ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що у разі порушення основного зобов'язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов'язань, вимога про виконання порушеного зобов'язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору.

З матеріалів справи вбачається, що, на виконання вказаних вимог Закону, 18.01.2016 року позивачем на адресу відповідача було надіслано вимогу про усунення порушень. Проте, вказані у вимогах порушення відповідачем усунуто не було.(а.с.19-21).

Відповідно до ч.1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання, іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основними зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до ч. 3 даної статті передбачено, що звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

За умовами вищевказаного іпотечного договору іпотекодержатель має право звернути стягнення на предмет іпотеки будь-яким із таких способів на його вибір, але не виключно у разі, коли на момент настання терміну виконання позичальником зобов'язань, забезпечених іпотекою за цим договором, вони не будуть виконані чи будуть виконані неналежним чином: позасудового врегулювання питання про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом набуття Іпотекодержателем права власності на предмет і потеки в рахунок виконання зобовязань за договором позики; на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом продажу Іпотекодержателем від свого імені предмету іпотеки; шляхом продажу Іпотекодавцем на підставі трьохстороннього, за участю Іпотекодержателя, договору купівлі-продажу предмету іпотеки третій особі.

А отже, позивач має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки і пред'явлення позову про звернення стягнення є обґрунтованим.

В той же час, суд акцентує увагу на тому, що відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, та в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Так, сам позивач при зверненні до суду із даним позовом саме таким чином, як викладено судом вище, визначив свої позовні вимоги.

Відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів, згідно із ч. 3 ст. 36 Закону України "Про іпотеку" договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України "Про іпотеку".

Отже, висловлена ВСУ правова позиція по справах зазначеної категорії 30.03.2016 року в своїй постанові №6-1851цс15 свідчить про те, що у задоволенні позову слід відмовити.

Частиною другою статті 16 ЦК України передбачено, що одним із способів захисту цивільних прав та інтересів судом може бути визнання права, в тому числі права власності на майно. Суд також може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до частини третьої статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Згідно із частиною третьою статті 36 Закону України «Про іпотеку» договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору, за своїми правовими наслідками, може передбачати передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання в порядку, встановленому статтею 37 Закону України «Про іпотеку».

Порядок передачі права власності на предмет іпотеки визначено ст. 37 Закону України «Про іпотеку» та, відповідно до положень вказаної статті, право власності на предмет іпотеки не визнається за іпотекодержателем на підставі рішення суду, а набувається ним, на підставі, зокрема, застереження про задоволення вимог іпотекодержателя.

Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 цього Закону, якою передбачено, що у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленоїстаттею 38 цього Закону.

Можливість виникнення права власності за рішенням суду ЦК України передбачає лише у статтях 335 та 376 ЦК України. У всіх інших випадках право власності набувається з інших не заборонених законом підстав, зокрема із правочинів (частина перша статті 328 ЦК України).

Стаття 392 ЦК України, у якій йдеться про визнання права власності, не породжує, а підтверджує наявне в позивача право власності, набуте раніше на законних підставах, у тому випадку, якщо відповідач не визнає, заперечує або оспорює наявне в позивача право власності, а також у разі втрати позивачем документа, який посвідчує його право власності.

Так, в самому договорі іпотеки детально розписано, яким чином переходить право власності на предмет іпотеки до позивача в рахунок виконання зобов`язань. Згідно п.15 Іпотечного договору у випадку набуття іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки, іпотекодавець підписанням цього договору підтверджує свою згоду на передачу у власність іпотекодержателю предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності.

Підписанням договору іпотеки іпотекодавець засвідчує, що він надає іпотекодержателю згоду на прийняття іпотекодержателем одностороннього рішення про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя (придбання предмету іпотеку у власність) у випадку виникнення у іпотекодержателя права звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до умов цього договору іпотеки, договору позики та вимог чинного законодавства.

Іпотекодавець підписанням цього договору іпотеки також засвідчує, що наявності будь-яких інших документів, крім цього Договору, та письмового рішення іпотекодержателя про перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя, для реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки не вимагається.

Цей договір та письмове рішення іпотекодержателя про придбання предмета іпотеки у власність мають силу правовстановлюючих документів та надають право іпотекодержателю подати заяву про реєстрацію права власності на предмет іпотеки. Право власності на предмет іпотеки переходить до іпотекодержателя у порядку, що передбачений чинним законодавством України .

Таким чином, достовірно встановлено, що позивач не скористався порядком, який чітко ним самим прописаний в договорі для того, щоб набути у власність предмет іпотеки, при тому, що згода на це іпотекодавця презюмується, а відповідного рішення самим позивачем не виносилося, відповідна заява про реєстрацію свого права власності позивачем не подавалася.

Підстав же для застосування до виниклих між сторонами правовідносин ст.392 ЦК України немає, оскільки відповідач право позивача не оспорює, бо сам позивач, як зазначено судом вище, прийшов до помилкового висновку про необхідність залучення суду в процедурі звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності, а вищенаведеною процедурою (позасудового врегулювання) не скористався.

Доказів того, що своїми діями або бездіяльністю відповідач унеможливлює чи перешкоджає позивачу реалізувати своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки в позасудовому порядку матеріали справи не містять і не встановлено таких судом.

Оскільки сторони визначили позасудовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття на нього права власності Іпотекодержателем, Законом не передбачено визнання за Іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду, суд, з урахуванням висновків правової позиції викладеної в постанові Верховного Суду України від 30 березня 2016 року у справі № 6-1851цс15, дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення позову.

Таким чином, вимоги позивача про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності на нього не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства, а тому не можуть бути задоволені.

Оцінивши в сукупності докази, які мають юридичне значення для розгляду, суд приходить до висновку, про відмову в задоволенні позовних вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3,10, 11, 15, 60, 61, 212 -215, 218, 224 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Нартамі Проперті Девелопмент» про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СуддяОСОБА_2