233 № 233/5074/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за заявою ОСОБА_1, заінтересована особа Костянтинівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту народження дитини,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з заявою, ОСОБА_1 просить встановити факт народження громадянкою України ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Макіївка Донецької області дитини жіночої статі, посилаючись на те, що він є батьком дитини жіночої статі, народженої ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Макіївка Донецької області.

Оскільки дитина народилась на території, яка тимчасово непідконтрольна українській владі, та документ, що виданий установою на цій території є недійсним та не створює правових наслідків, він не може отримати в органах державної влади України свідоцтво про народження дочки.

Заявник ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надавши суду заяву про повне підтримання заявлених вимог та про розгляд справи у його відсутність.

Представник заінтересованої особи Костянтинівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецької області, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з'явився.

Дослідивши всі обставини у справі та перевіривши їх доказами суд дійшов таких висновків.

Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою ВРУ № 789-ХП від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована одразу після народження і з моменту народження має право на ім'я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави - учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов'язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства.

Відповідно до ч.1 ст. 144 СК України батьки зобов'язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в державному органі реєстрації актів цивільного стану.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - державна реєстрація народження дитини проводиться не пізніше одного місяця з дня її народження (ч.3). Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров'я документи, що підтверджують факт народження (абз.1 ч.4) та за відсутності документа закладу охорони здоров'я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження (абз.5 ч.4).

У відповідності до ст. 257-1 ЦПК України, заява про встановлення факту народження на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника (ч.1). Справи про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду.

Судом встановлено, що заявником є громадян України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженець м. Макіївки Донецької області, що підтверджується копією паспорту громадянина України НОМЕР_1, виданого 04 серпня 2004 року Гірницьким МВМ Макіївського МУ УМВСУ в Донецькій області (а.с.3-4).

За твердженням заявника, ІНФОРМАЦІЯ_4 у медичному закладі м. Макіївки Донецької області громадянка України ОСОБА_2 народила дитину жіночої статі.

На підтвердження факту народження дитини заявником надані:

- копія паспорту на ім'я ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.6-7);

- копія медичного свідоцтва про народження НОМЕР_2 від 09 грудня 2014 року, виданого КЗОЗ «Перинатальний центр » м. Макіївки (а.с.10);

- копія витягу з актового запису про народження для виплати допомоги у зв'язку з народженням дитини, сформованого без використання реєстру, від 24.12.2014 року про реєстрацію актового запису про народження ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с.11);

- фототаблиця з зображенням дитини, матері та дитиною (а.с.18-19);

- копія обмінної картки пологового будинку, пологового відділення лікарні. Талон 3 відомості пологового будинку, пологового віддання лікарні про новородженого у породіллі ОСОБА_2 (а.с.21-22);

- копія історії розвитку дитини ОСОБА_3 (а.с.23-25);

- копія листка первинного патронажу до новонародженого від 15.12.2014 року (а.с.26);

- копія листка первинного патронажу вдома медсестрою від 17.03.2015 року (а.с.27);

- свідоцтво про народження ОСОБА_3, видане 24 грудня 2014 року Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області (а.с.28).

Даючи оцінку допустимості свідоцтву про народження ОСОБА_3, виданому 24 грудня 2014 року Гірницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Макіївського міського управління юстиції у Донецькій області, як документу, що виданий органом на тимчасово окупованій території України, суд керується ч.2 ст. 19 Конституції України, якою передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України. Крім того, суд враховує норму статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» якою встановлено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків.

Разом з тим, вирішуючи питання щодо оцінки вищезазначеного доказу, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Loizidou v.Turkev», «Cyprus v.Turkev», а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v.the Republik of Moldova and Russia»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПО наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди маж бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації особистих немайнових прав заявника ОСОБА_1 суд, як виняток, приймає до уваги свідоцтво про народження та оцінює його в сукупності з фототаблицею та копіями медичних документів ОСОБА_2 під час вагітності та пологів та копіями медичних документів дитини, та вважає, що заявлені вимоги слід задовольнити, встановивши факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Макіївка Донецької області Україна громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, від громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, дитини жіночої статі - ОСОБА_3, що надасть заявнику можливість отримати видане державним органом України свідоцтво про народження дочки.

Тож, заяву ОСОБА_1 слід задовольнити.

Керуючись ст. 257-1, ст. 259 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Заяву задовольнити, встановити факт народження ІНФОРМАЦІЯ_4 у м. Макіївка Донецької області Україна громадянкою України ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженкою м. Горлівка Донецької області, від громадянина України ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця м. Макіївка Донецької області, дитини жіночої статі - ОСОБА_3.

Рішення суду підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш