14.07.2016 Справа № 363/1869/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року Вишгородський районний суд Київської області у складі

головуючого судді Войнаренко Л.Ф.

секретаря Клименко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Вишгороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення грошових коштів в сумі 9268 грн.49 коп.

ВСТАНОВИВ:

В травні 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» про стягнення грошових коштів в сумі 9268 грн.49 коп.

Свої позовні вимоги позивач обґрунтував тим, що 23 червня 2015 року сталась дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої неправомірними діями водія автомобіля ОСОБА_2, д.н.з. НОМЕР_1 було завдано пошкоджень належному йому автомобілю НОМЕР_2. Винуватцем ДТП визнаний ОСОБА_3, водій автомобіля ОСОБА_2, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується постановою Подільського районного суду міста Києва від 17 липня 2015 року. Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_2, д.н.з. НОМЕР_1 застрахована за полісом №1399/15 від 23.06.2015 року у ПрАТ «Страхова компанія «Скайд». Всі необхідні документи для виплати страхового відшкодування позивачем до страхової компанії було подано своєчасно, матеріальний збиток становить 77931,20 коп. Виплата страхового відшкодування мала відбутись не пізніше 23 вересня 2015 року, однак після численних звернень позивача до страхової компанії платіжним дорученням від 18 січня 2016 року відповідач перерахував на користь позивача 50000 грн. страхового відшкодування. Таким чином позивач вважає, що відповідачем були порушені строки виконання страхового зобов»язання за укладеним договором страхування, за період з 24 вересня 2015 року до 17 січня 2016 року відповідач має сплатити пеню в розмірі 6991,78 грн., інфляційні втрати в сумі 1800 грн., 476,71 грн. річних, а також понесені судові витрати.

Позивач в судове засідання не з»явився, звернувся до суду заявою про підтримку заявлених позовних вимог та проведення судового засідання у його відсутність.

Представник відповідача в судове засідання двічі (22 червня та 14 липня 2016 року) до суду не з»явився, про день і час слухання справи повідомлений належним чином, про причини своєї неявки суд не повідомив.

Відповідно до частини 4 статті 169 ЦПК України, у разі повторної неявки у судове засідання відповідача повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних в ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).

Відповідно до статті 224 ЦПК України, зокрема, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло зави про розгляд справи за його відсутності, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі викладеного, суд дійшов до висновку про можливість розглянути справу у відсутність сторін та їх представників.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Постановою Подільського районного суду міста Києва від 17 липня 2015 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та піддано адміністративному стягненню.

Цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу ОСОБА_2, д.н.з. НОМЕР_1 застрахована за полісом АЕ/4258793 від 6 травня 2015 року у ПрАТ «Страхова компанія «Скайд» (а.с.10).

Про ДТП повідомлено страхову компанію 23 червня 2015 року (а.с.5-6).

15 січня 2016 страхова компанія прийняла рішення щодо виплати страхового відшкодування у розмірі 50000 грн. (а.с. 7).

Платіжним дорученням від 18 січня 2016 року відповідач перерахував на користь позивача 50000 грн. страхового відшкодування (а.с.11).

Згідно статті 1187 ЦК України діяльність по використовуванню транспортних засобів є джерелом підвищеної небезпеки. Шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, що здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за заподіяну шкоду, якщо не доведе, що шкода причинена внаслідок непереборної сили або наміру потерпілого.

Обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників стаття 3 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон).

За правилами ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов'язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов'язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору.

Відповідно до п. 2. ч. 1 ст. 988 ЦК України, страховик зобов'язаний протягом двох робочих днів, як тільки стане відомо про настання страхового випадку, вжити заходів щодо оформлення всіх необхідних документів для своєчасного здійснення страхової виплати страхувальникові, а п. 1 ст. 990 цього ж кодексу визначено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

За змістом ст. 36 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у ст. 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніше як через 90 днів з моменту отримання заяви про страхове відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його.

За правилами ст. 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов»язаний сплатити неустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Відповідно до п. 2 ст. 37 Закону України «Про страхування», за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика або МТСБУ особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє у період, за яким нараховується пеня.

Відповідно до рекомендацій, що містяться у п. 21 Постанови № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу страхувальника зобов»язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625).

Відповідно до положень, які містяться у п. 36.5 ст. 36 Закону за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Судом встановлено, що відповідач в передбачений законом строк не виплатив позивачу страхове відшкодування, затримка виплати становить 116 днів (з 24 вересня 2015 року по 17 січня 2016 року).

Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом ч.2 ст. 625 ЦК України.

Суд приходить до висновку, що зобов'язання страховика у разі настання страхового випадку зводиться до здійснення страхової виплати, відповідно таке зобов'язання є грошовим і в разі прострочення його виконання настає відповідальність, передбачена ч. 2 ст. 625 ЦК України, зокрема сплата страхового відшкодування з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, процентів річних на суму страхового відшкодування, входять до складу грошового зобов'язання і не є санкцією за порушення грошового зобов'язання, а є способом захисту майнового права та інтересу особи, що має право на таке відшкодування, який полягає у відшкодуванні її матеріальних витрат від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів і отриманні компенсації (плати) від страховика за користування невиплаченими грошовими коштами, належними до сплати особі, майно якої пошкоджено, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини страховика та незалежно від сплати ним неустойки (пені) за порушення виконання зобов'язання. Таким чином, інфляційні нарахування на суму боргу та три проценти річних є наслідком невиконання грошового зобов'язання.

За таких обставин позовні вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Суд погоджується з проведеними позивачем сумами розрахунку пені, інфляційних втрат та 3% річних.

На підставі ст. 88 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. (а.с.3).

На підставі викладеного, керуючись Законом України "Про обов"язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" Законом України «Про страхування», Постановою № 4 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів, про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», ст.ст. 526, 625, 979, 988, 990, 992 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 147, 212, 213-215,224 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в:

Позовні вимоги задовільнити.

Стягнути з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Скайд» на користь ОСОБА_1 пеню у розмірі 6991 грн.78 коп., втрати від інфляції у розмірі 1800 грн., 3 % річних у розмірі 476 грн.71 коп., а також понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 551 грн.20 коп., що разом складає належну до стягнення суму в розмірі 9819 (дев»ять тисяч вісімсот дев»ятнадцять) грн..69 коп.

Заочне рішення може бути переглянуте Вишгородським районним судом Київської області за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя