Провадження № 2/127/4796/16
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

06 липня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Гриневич В.С., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про укладення договору квартирного найму, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_6, ОСОБА_4 звернулися до суду з позовною заявою до ОСОБА_5 міської ради, в якій просили укласти між ОСОБА_1, як квартиронаймачем та членами його сімї: ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, договір квартирного найму на кімнату площею 17,2 кв.м. в квартирі №76 будинку №2 по Проїзду Станіславського в м. Вінниці.

Дослідивши позовну заяву та додані до неї матеріали суд дійшов висновку про необхідність залишення її без руху, з огляду на таке.

Статтею 119 ЦПК України встановлено вимоги до форми та змісту позовних заяв, зокрема відповідно до ч. 5 вказаної статті до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Як докази сплати судового збору позивачем до позовної заяви додано квитанції №04, №04554, №04641, №04 від 03.09.2014р. про сплату 243,52 грн. (60,88 грн.*4), квитанції №44303, №44377, №44445, №44523 від 01.09.2015р. про сплату 243,68 грн. (60,92 грн.*4), квитанції №14055, №14115, №14178, №14241 від 12.04.2016р. про сплату 64,00 грн. (16,00 грн.*4). Всього на загальну суму 551,20 грн.

Однак, вказані квитанції не можуть бути належними доказами сплати судового збору, враховуючи наступне.

Згідно з частиною 1 статті 6 Закону України «Про судовий збір» судовий збір перераховується у безготівковій або готівковій формі виключно через установи банків чи відділення зв'язку.

Відповідно до абзацу другого пункту 26 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» відповідно до частини другої статті 9 Закону України від 08 липня 2011 року № 3674-VI "Про судовий збір" суд перед відкриттям провадження у справі, прийняттям до розгляду заяв (скарг) перевіряє зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України. У зв'язку із цим суд повинен перевірити, щоб платіжне доручення на безготівкове перерахування судового збору, квитанція установи банку про прийняття платежу готівкою, що додаються до позовної заяви (заяви, скарги), містили відомості про те, за яку саме позовну заяву (заяву, скаргу, дію) сплачується судовий збір.

Однак, з вищевказаних квитанцій неможливо встановити за яку саме позовну заяву сплачено судовий збір, оскільки в графі «призначення» квитанції зазначено лише «судовий збір Державна судова адміністрація, Вінницькій міський суд Вінницької області» та не міститься жодних посилань про те, що судовий збір сплачений саме з позовної заяви ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про укладення договору квартирного найму.

Крім того, позовна заява ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про укладення договору квартирного найму надійшла до суду 5 липня 2016 року, тоді як квитанції про сплату судового збору датовані 3 вересня 2014 року, тобто майже за два роки до звернення позивача до суду з позовною заявою, деякі квитанції датовані 1 вересня 2015 року, тобто майже за рік до звернення позивача до суду з позовною заявою, а деякі 12 квітня 2016 року тобто майже за три місяці до звернення до суду.

Вищенаведені обставини унеможливлюють встановлення, що судовий збір сплачений саме з позовної заяви що надійшла до суду.

Разом з тим, відповідно п.п. 3, 5, 6 ч. 2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити зміст позовних вимог, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Згідно з п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У зв'язку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

Однак, в порушення вищевказаних вимог, в позовній не в повній мірі наявний виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, у звязку з чим суд позбавлений можливості встановити зміст позовних вимог.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 30 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач.

Відповідачем у цивільному процесі є особа до якої спрямовані позовні вимоги і яка має вчинити певні дії щодо позивача.

Однак, зазначивши у позовній заяві відповідачем ОСОБА_5 міську раду, позивачами жодних вимог до відповідача не спрямовано.

Натомість, позовна вимога сформульована не коректно, оскільки позивачі просять укласти між членами сімї договір квартирного найму на кімнату площею 17,2 кв.м. в квартирі №76 будинку №2 по Проїзду Станіславського в м. Вінниці, тоді як укладення договору між фізичними особами є виключним правом таких осіб, не компетенцією суду.

Статтею 121 ЦПК України передбачено, що суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Виходячи з наведеного вище, позовна ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про укладення договору квартирного найму, підлягає залишенню без руху, з наданням позивачу строку для усунення вказаних в ухвалі недоліків.

На підставі викладеного та керуючись ст. 119, 121 ЦПК України, суддя, -

УХВАЛИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 до ОСОБА_5 міської ради про укладення договору квартирного найму, залишити без руху та надати позивачу строк для усунення зазначених в ухвалі недоліків, який не може перевищувати 5 (пяти) днів з дня отримання позивачем даної ухвали.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: