АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Справа №635/5804/16-ц Головуючий суддя І інстанції Шинкарчук Я.А.
Провадження № 22-ц/790/5937/16 Суддя доповідач Карімова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Карімової Л.В.,

суддів колегії: - Бурлака І.В., Яцини В.Б.

за участю секретаря Баранкової В.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на ухвалу судді Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання заповіту недійсним та його скасування, усунення від спадкування, визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

ВСТАНОВИЛА:

27 липня 2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищевказаним позовом та просила: визнати недійсним заповіт від 26 березня 1999 року, складений ОСОБА_5 на користь відповідача ОСОБА_4, що посвідчений секретарем виконкому Будянської селищної ради народних депутатів Харківського району Харківської області, та скасувати цей заповіт; усунути відповідача від спадкування за заповітом після померлої ОСОБА_5 та визнати за нею (ОСОБА_3.) право власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом.

Ухвалою судді Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року вищевказану позовну заяву ОСОБА_3 залишено без руху. Встановлено строк п'ять днів з дня отримання копії ухвали для усунення недоліків позовної заяви, в тому числі й для доплати позивачем судового збору.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на те, що при визначенні розміру судового збору, який підлягає сплаті при поданні нею позовної заяви, суддею не врахований її майновий стан, просить скасувати оскаржувану ухвалу судді та постановити нову ухвалу про зменшення розміру судових витрат, а саме звільнити її від сплати судового збору за вимоги немайнового характеру.

Перевіривши відповідно до ч.1 ст.. 303 ЦПК України матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Постановляючи ухвалу про залишення без руху позовної заяви ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що позов містить три вимоги: дві вимоги немайнового характеру, за які ОСОБА_3 повинна була сплатити судовий збір у розмірі 1102,40 грн. та вимога майнового характеру, за якою ставка судового збору складає 1% від ціни позову, але не менше 0.4 розміру мінімальної заробітної плати (551,20 грн.) та не більше 5 розмірів мінімальних заробітних плат (6890,00грн.). Оскільки ОСОБА_3 сплачений судовий збір в сумі 551,20 грн., останній слід надати час для сплати судового збору у встановленому Законом України «Про судовий збір» розмірі та надати докази на підтвердження вартості спірного майна станом на дату звернення до суду або на 2016 рік.

Колегія суддів вважає, що такі висновки суду першої інстанції ґрунтуються на матеріалах справи та вимогах закону.

Відповідно до п.9 ч.1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо визначення розміру судових витрат.

Частиною 3 статті 6 Закону України «Про судовий збір» визначено, що у разі коли в позовній заяві об'єднано дві і більше вимоги немайнового характеру, судовий збір сплачується за кожну таку вимогу.

Як вбачається з позовної заяви ОСОБА_3 вона містить три вимоги: дві вимоги немайнового характеру, за які ОСОБА_3 відповідно до вимог п/п.1,2 п.1 ч.2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» повинна була сплатити судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати за кожну таку вимогу, та одну вимогу майнового характеру, за якою ставка судового збору складає 1% від ціни позову, але не менше 0.4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальних заробітних плат.

Оскільки ОСОБА_3 при зверненні до суду з вищевказаною позовною заявою сплатила судовий збір тільки в сумі 551,20 грн., судом першої інстанції на підставі вимог Закону України «Про судовий збір» обґрунтовано зазначено про необхідність доплати судового збору та відповідно до ч.1 ст. 121 ЦПК України позовна заява залишена без руху з наданням позивачу строку для сплати цих судових витрат.

Згідно ст.8 Закону України «Про судовий збір» враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі (ч.1). Суд може зменшити розмір судового збору або звільнити його від сплати на підставі, зазначеній у частині першій цієї статті (ч.2).

Відповідно до ч.1 ст. 82 ЦПК України суд, враховуючи майновий стан сторони, може своєю ухвалою відстрочити або розстрочити сплату судового збору на визначений строк, але не більше як до ухвалення судового рішення у справі.

Між тим матеріали справи не містять даних проте, що позивач ОСОБА_3, отримавши копію оскаржуваної ухвали суду першої інстанції, звернулася до цього суду із заявою про зменшення або звільнення її від сплати судового збору у зв'язку з її тяжким матеріальним станом з наданням відповідних доказів про це.

Як вбачається з доводів апеляційної скарги ОСОБА_3 просить суд апеляційної інстанції звільнити її від сплати судового збору за подання позовної заяви до суду першої інстанції, що не передбачено нормами ЦПК України.

У зв'язку із зазначеним колегія суддів вважає, що при вирішенні питання про визначення розміру судових витрат, судом першої інстанції не були порушені вимоги процесуального права та Закону України «Про судовий збір».

При цьому колегія суддів зазначає, що ОСОБА_3 не позбавлена можливості звернутися до Харківського районного суду Харківської області із заявою про звільнення її від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 8 Закону України «Про судовий збір» за подання позовної заяви.

Крім того, при подальшому вирішенні питання про визначення розміру судового збору за позовом ОСОБА_3 суду першої інстанції слід врахувати положення ч.2 ст.81 ЦПК України.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 1 ч. 2 ст. 307, п.1 ч.1 ст. 312, ст. 313 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу судді Харківського районного суду Харківської області від 28 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає як така, що не перешкоджає подальшому провадженню у справі.

Головуючий:

Судді: