Номер провадження 2/754/4533/16 Справа №754/8756/16-ц
18 жовтня 2016 року Деснянський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Таран Н.Г.
за участю секретаря судового засідання - Моторенко К.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором,-
Представник позивача - Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечував.
Відповідач в судове засідання не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив, заяв про відкладення розгляду справи або про розгляд справи у його відсутності на адресу суду не надходили, а тому суд, відповідно до ст. 224 ЦПК України, ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, позивач не заперечує проти такого вирішення справи.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.
Судом встановлено, що ПАТ «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків ВАТ «Універсал Банк». Внаслідок зміни найменування Публічне акціонерне товариством «Універсал Банк» є правонаступником всіх прав та обов'язків Відкритого акціонерного товариства «Універсал Банк» (рішення загальних зборів від 22.06.09 р.), що підтверджується п.1.1 Статуту ПАТ «Універсал Банк».
Відповідно до умов кредитного договору позичальник зобов'язується своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, повернути кредит у визначені договором терміни (додаток №1 до кредитного договору), а також виконати інші зобов'язання згідно договору.
Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 19 серпня 2010 р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором №CL 28488 від 27.03.2008 р. в сумі 54 963 грн. 20 коп., витрати по сплаті судового збору в сумі 550 грн. та витрати на інформаційно - технічне забезпечення судового процесу в сумі 120 грн., всього стягнуто 55 633 грн. 20 коп.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

23.11.2010 року Деснянським районним судом міста Києва, були видані виконавчі листи щодо стягнення з ОСОБА_1 суми заборгованості за рішенням суду від 19 серпня 2010 р.

28.08.2015 р. головним державним виконавцем ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Данилюком Р.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження за вище вказаним виконавчим листом, в зв'язку з фактичним виконанням в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом на підставі п. 8 ч. 1 ст. 49, ст. 450 Закону України «Про виконавче провадження» (а.с. 18).

Так, ст.625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Згідно вимог ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов'язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства.

Частиною 2 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 614 ЦК України особа, яка порушила зобов'язання, несе відповідальність за наявності її вини (умислу або необережності), якщо інше не встановлено договором або законом. Особа є невинуватою, якщо вона доведе, що вжила всіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

Згідно ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов'язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки.

Відповідно ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Пунктом 17 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 року № 5 визначено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (частина перша статті 598 ЦК). Такі підстави, зокрема, зазначені у статтях 599 - 601, 604 - 609 ЦК. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК.

У відповідності до ст.549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання.

Частиною 1 ст.550 ЦК України визначено, що право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Пунктом 2.4. Кредитного договору передбачено, що За користування кредитом понад встановлений строк (прострочення терміну сплати щомісячного платежу) встановлюється підвищена процентна ставка, що вказана в Додатку №1 доДоговору. Підвищена процента ставка за користування кредитом не застосувується (а застосовується процентна ставка у розмірі 0,0001% річних), якщо погашення простроченої суми основного боргу позичальника відбулося протягом перших трьої календарних днів з дати виникнення такого прострочення. При цьому, якщо третій день цього строку припадає на вихідний або святковий день, останнім днем такого строку застосування процентної ставки у розмірі 0,0001% річних визнається останній робочий день, що передує такому вихідному або святковому дню. Якщо оплата простроченої суми основного боргу позичальника не була здійснена протягом перших трьох календарних днів з дати прострочення сплати суми основного боргу, то на прострочену суму основного боргу позичальника нараховується підвищена процентна ставка, починаючи з першого дня виникнення такого прострочення.

Станом на 02.06.2016 року позичальнику нарахована заборгованість за порушення строків погашення кредиту за період з 29.12.2009 р. по 02.06.2016 р. в розмірі 15 590,90 доларів США, яка складається з:

-3 397,45 доларів США - відсотки;

-12 193,44 доларів США -підвищені відсотки.

Отже нарахування позивачем підвищених відсотків - є фактично відповідальністю за порушення грошового зобовязання.

В статті 611 Цивільного кодексу України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ч. 3 ст. 549 ЦК України пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно з положеннями ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Таким чином, на підставі ч. 3 ст. 551 ЦК України, враховуючи, що розмір неустойки (пені), дорівнює 12193,44 доларів США, що значно перевищує розмір збитків позивача зіі сплати відсотків, суд, дослідивши матеріали справи та надані докази, керуючись вимогами розумності та справедливості вважає за необхідне, що позовні вимоги про стягнення подвійних відсотків - пені підлягають частковому задоволенню, а саме з відповідача необхідно стягнути на користь позивача неустойку (пеню) в розмірі 3 397,45 доларів США.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову.

Відповідно до ч.1 ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись статтями 509, 525, 526, 530, 553-554, 1046-1050, 1054 ЦК України, статтями 3, 4, 10, 11, 57-60,88, 169, 209, 212-215, 224-226, 228 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1, про стягнення заборгованості за кредитним договором - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором в сумі 6794,90 доларів США.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» понесені ними судові витрати зі сплати судового збору в сумі 2529,74 грн.

В іншій частині позовних вимог позивачу відмовити.

Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Деснянський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його прийняв, за письмовою заявою відповідача, поданою з врахуванням вимог ст. 229 ЦПК України. Заява про перегляд рішення може бути подана протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Повний текст рішення суду виготовлено 21.10.2016 р.

Суддя: Н.Г.Таран