Провадження № 2/344/4676/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого - судді Мелещенко Л.В.

секретаря Мічути Т.Б.

за участю сторін:

представника позивача ОСОБА_1

відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Івано-Франківськ цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, -

В С Т А Н О В И В:

19 вересня 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 18 серпня 2016 року вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області відповідача визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих видів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 850 гривень. Так, 09 квітня 2014 року близько 23 години 00 хвилин позивач знаходилася за адресою свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1. За даною адресою в силу обставин, що склалися після розлучення, ОСОБА_3 проживала разом зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_2 Останній, повернувшись до помешкання, знаходився у стані сильного алкогольного спяніння, безпричинно вчинив чергову сварку і в котрий раз жорстоко побив. Згідно висновку судово-медичної експертизи від 01 вересня 2014 року за № 483/211-Д, позивачем були отримані та виявлені такі тілесні пошкодження: закрита черепно-мозкова травма зі струсом головного мозку, забій мяких тканин з саднами в лобній ділянці та підборідді, один синець в ділянці нижньої щелепи зліва, два синці в ділянці лівої гомілки, один синець в ділянці правого гомілково-ступневого суглобу, один синець в ділянці правого передпліччя, які утворилися від дії тупих твердих предметів. Закрита черепно-мозкова травма зі струсом мозку відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликають короткочасний розлад здоровя, а решта тілесних ушкоджень відносяться до легких тілесних ушкоджень. Відповідач свою вину в вчиненні злочину визнав повністю. ОСОБА_3 у кримінальному провадженні було визнано потерпілою. Цивільний позов нею не заявлявся. Безкінечні сварки, скандали, бійки, що влаштовував відповідач за час спільного проживання, завдали позивачу як душевних страждань так і фізичного болю. Моральну шкоду, заподіяну злочином, позивач оцінює у розмірі 20 000,00 грн. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача на свою користь заподіяну моральну шкоду у розмірі 20 000,00 грн.

У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав на підставах, викладених у позові, просив позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, просив суд у задоволенні позову відмовити.

Суд, вислухавши пояснення осіб, які приймають участь у справі, всебічно і повно зясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення на них, обєктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2016 року, що набрав законної сили 20 вересня 2016 року, ОСОБА_2 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 125 Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих видів доходів громадян, що у грошовому виразі становить 850 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 70, ч. 3 ст. 72 Кримінального кодексу України, призначене покарання у виді штрафу за даним вироком суду, та покарання згідно вироку Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 08 жовтня 2015 року за ч.2 ст. 286 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права керувати транспортним засобом на строк один рік шість місяців, на підставі статті 75 Кримінального кодексу України звільнено від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі з випробовуванням з іспитовим строком один рік шість місяців виконувати самостійно (а.с. 3-4, 30-32).

18 лютого 2016 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області прийнято рішення у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю та поділ спільного майна подружжя (а.с. 14-17).

Дільничним інспектором 15 квітня 2015 року був складений акт обстеження матеріально-побутових цінностей (а.с. 18).

Відповідачу надана відповідь Івано-Франківським відділом поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області про те, що в ході проведення перевірки факт відсутності по місцю проживання громадян ОСОБА_3, ОСОБА_3 надії Ігорівни, ОСОБА_4 знайшов своє обєктивне підтвердження (а.с. 19).

07 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_3 внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ч. 1 ст. 129 Кримінального кодексу України (а.с. 27).

Стаття 129 Конституції України передбачає, що одними з основних засад судочинства є рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Відповідно до частини першої статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», кожен при вирішенні питань щодо його цивільних прав і обов'язків або встановленні обґрунтованості будь якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Положеннями частин першої-третьої статті 10 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до частин першої-другої статті 11 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Частина четверта статті 61 Цивільного процесуального кодексу України передбачає, що вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Тому вирок Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2016 року, що набрав законної сили 20 вересня 2016 року,є обовязковим для суду при розгляді даної цивільної справи.

У відповідності до частини першої статті 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Відповідно до частини другої статті 23 Цивільного кодексу України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Частина третя статті 23 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Частиною першою статті 1167 Цивільного кодексу України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно частини першої статті 1168 Цивільного кодексу України, моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до пункту 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв'язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків.

Згідно роз'яснень, що містяться у пункті 9 вказаної постанови, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Суд вважає, що в результаті скоєного злочину, винним у вчиненні якого за вироком Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 18 серпня 2016 року є відповідач ОСОБА_2Й, позивачу були завдані моральні страждання, що полягають у фізичному болі, душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків, нервової напруги та переживань щодо стану свого здоровя, вимагають від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

При визначенні розміру заподіяної позивачу моральної шкоди суд керується засадами розумності, виваженості та справедливості, як того вимагає стаття 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, враховує характер та обсяг душевних страждань, що зазнала позивач, важкість вимушених змін в житті позивача, характер додаткових зусиль для організації її життя, тому вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди підлягають частковому задоволенню у сумі, яка за переконанням суду, становить 9000,00 грн.

Виходячи з вищевикладеного, суд, оцінивши докази, надані сторонами у справі, їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо і взаємний звязок доказів у їх сукупності, дійшов висновку, що позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, підлягають частковому задоволенню.

Обговорюючи питання про судові витрати, приймаючи до уваги ті обставини, що позивач при пред`явленні позову була звільнена від сплати судового збору на підставі пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір», на виконання вимог статті 88 Цивільного процесуального кодексу України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 900,00 грн.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 22, 23, 1167, 1168 Цивільного кодексу України, керуючись статтями 3, 4, 6, 7, 10, 57-60, 88, 169, 197, 209, 212-214, 218, 222, 223, 292, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди, заподіяної злочином, задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 моральну шкоду у розмірі 9 000,00 грн. (девять тисяч грн. 00 коп.)

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у розмірі 900,00 грн. (девятсот грн. 00 коп.).

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Івано-Франківський міський суд Івано-Франківської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Вступна та резолютивна частини рішення складені, підписані у нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 20 грудня 2016 року.

Повний текст рішення суду складений 23 грудня 2016 року.

Суддя Л.В. Мелещенко