Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/778/3201/16 Головуючий у 1-й інстанції: Добрєв М.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Кочеткової І.В.,

суддів: Маловічко С.В.,

ОСОБА_2,

При секретарі: Бурак А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 31 травня 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ «Альфа-Банк» (далі Банк) звернувся до суду із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначав, що 30.03.3015 року сторони уклали кредитний договір №490937663, за умовами якого позичальнику надано кредит у розмірі 35401,42 грн. з виплатою 39,9% річних зі строком повернення до 31.03.2020 року шляхом внесення щомісячних платежів у відповідності до графіку погашення кредиту, який являється невідємною частиною кредитного договору. На порушення умов договору ОСОБА_3 взяті на себе зобов'язання не виконує, щомісячні платежі на погашення кредиту не вносить, внаслідок чого станом на 08.10.2015 р. загальна сума заборгованості за кредитом складає 43 936,36 гривень, із яких: 35 401,42 гривня за кредитом, 7 334,94 грн. за відсотками; 1 200 грн. штраф. Посилаючись на зазначені обставини, Банк просив суд на підставі ч.2 ст.1050 ЦК України достроково стягнути всю суму заборгованості.

Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість у сумі 43 936,36 грн., а саме: за кредитом 35 401,42 грн.; по відсотках 7 334,94 грн.; штраф 1200 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

В засідання апеляційного суду відповідач ОСОБА_3 не зявився, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення йому 17 червня 2016 року повістки про виклик у судове засідання, причини неявки суду не повідомив. Колегія визнала причини неявки відповідача у судове засідання неповажними і такими, що не перешкоджають розгляду справи по суті.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, пояснення представника позивача, який заперечував проти скарги, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Встановлено, що 30 березня 2015 року сторони уклали кредитний договір №490937663, за умовами якого ПАТ «Альфа-Банк» надав ОСОБА_3 кредит у сумі 35 401, 42 грн. зі сплатою 39,9% річних з кінцевим терміном повернення не пізніше 31 березня 2020р. Відповідно до п.2.4 договору кредит надається позичальнику виключно для сплати платежів з виконання зобовязань позичальника за Договором про відкриття та порядок ведення рахунку покриття особистої міжнародної платіжної картки VISA Альфі-Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи-резидента, укладеного із Банком , а саме: повернення строкової та простроченої заборгованості по Договору про відкриття кредитної картки, сплати строкових та прострочених процентів, супутніх послуг, інших фінансових зобовязань позичальника, штрафів відповідно до умов кредитного договору. Кредит надається позичальнику шляхом перерахування грошових коштів у сумі кредиту, що вказана у п.2.1 розділу №1 цього договору, на рахунок клієнта для зарахування коштів на повернення заборгованості за Договором про відкриття кредитної картки. За п.2.6 цього договору порядок повернення кредиту, сплати процентів за його користування та інших платежів здійснюється щомісячно, рівними частинами у сумах та в терміни, в порядку та на умовах, визначених цим Договором та відповідно до графіка платежів, який є додатком №1 до договору. Позичальник зобовязується у разі повного або часткового прострочення повернення кредиту та/або сплати процентів за користування ним сплатити Банку штраф у розмірі 50 грн. за кожне допущене позичальником прострочення платежу, що триває від одного до чотирьох календарних днів. Якщо прострочення платежу триває пять і більше календарних днів додатково до штрафу, визначеного попереднім абзацом цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі 150 грн. (а.с.5-9).

Факт виконання Банком умов договору підтверджується фотокопіями платіжних документів, згідно яким 31 березня 2015 року Банк перерахував передбачену умовами вищевказаного кредитного договору кошти у розмірі 35 401, 42 грн. для погашення простроченої заборгованості за Договором про відкриття міжнародної платіжної картки VISA Альфі-Банк з відновлюваною кредитною лінією фізичної особи-резидента, укладеного із Банком (а.с.13).

На порушення умов договору ОСОБА_3 свої зобовязання з повернення кредиту не виконує, щомісячні платежі не вносить, внаслідок чого станом на 08.10.2015 року має строкову і прострочену заборгованість в загальній сумі 43 936, 36 грн., із яких 35 401,42 грн. за кредитом, 7 334,94 грн. за відсотками, 1 200 грн. штрафи (а.с.12).

Відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Частиною 2 ст.1050 ЦК України передбачено, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього Кодексу ( у розмірі і в порядку, встановленими договором).

Згідно із частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов'язків.

Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України).

Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 цього Кодексу).

Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства (стаття 628 ЦК України).

Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами.

Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України).

Під час апеляційного розгляду встановлено, що суд першої інстанції з дотриманням вимог ст. ст. 212 - 215 ЦПК України належно оцінив надані сторонами докази, виконав вимоги цивільного судочинства і вирішив справу згідно з законом, вирішивши питання наявності обставин, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, суті правовідносин, що випливають із встановлених обставин, правильно застосував правові норми до цих правовідносин і дійшов вірного висновку про задоволення позову.

Судом вірно врегульовано спірні правовідносини застосуванням ст.ст. 526, 543, 625, 629, 1048-1050, 1054, 1055 ЦК України, за якими зобовязання за договором, у тому числі за договором кредиту, за яким кредитодавець надає кошти, а позичальник зобовязується їх повернути за сплатою процентів, є обовязковими для виконання сторонами, має виконуватися належним чином, з застосуванням відповідальності за порушення грошового зобовязання.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом першої інстанції норм процесуального права щодо дослідження додаткових доказів, зупинення провадження у справі являються безпідставними.

Як вбачається із матеріалів справи клопотання відповідача про витребування оригіналу кредитного договору, анкети-заяви на отримання кредиту, додатку №1 до кредитного договору, розрахунку заборгованості за кредитним договором було розглянуто судом першої інстанції в судовому засіданні 21 квітня 2016 року і ухвалою суду від 21 квітня 2016 року задоволено, витребувано у позивача відповідні письмові докази (а.с.64).

Вказані письмові докази в порядку ст.185 ЦПК України були досліджені судом першої інстанції в судовому засіданні, яке відбулося 23 травня 2016 року, копії відповідних доказів долучені до матеріалів справи і завірені суддею у відповідності з вимогами ст.с.138 ЦПК України (а.с.71-86).

Відповідач і його представник не були обмежені у можливості надати суду свої заперечення проти позову і відповідні докази на їх підтвердження. Як вбачається із матеріалів справи, яка тривалий час знаходилася в провадженні суду першої інстанції (з 10 грудня 2015 по 31 травня 2016 року), відповідач неодноразово просив суд про відкладення розгляду справи, посилаючись на відрядження, хворобу, необхідність ознайомлення з матеріалами справи, у звязку з укладанням договору про надання правової допомоги і необхідністю представника ознайомитися з матеріалами справи, тощо. Вказані клопотання відповідача судом задовольнялися, справа вісім разів відкладалася слуханням.

Зважаючи на те, що за ст.27 ч.2 ЦПК України сторони зобовязані надати усі наявні у них докази до початку розгляду справи по суті, відповідач мав достатньо часу для надання суду всіх наявних у нього доказів. За таких обставин посилання відповідача в апеляційній скарзі на неповне зясування фактичних обставин справи, не заслуговують на увагу.

Судом першої інстанції обгрунтовано відхилено клопотання відповідача про зупинення провадження у справі, оскільки на час вирішення цього спору провадження у справі за позовом позичальника до кредитора про визнання кредитного договору недійсним ще не було відкрито, відповідна позовна заява надійшла до суду в день ухвалення судового рішення 31 травня 2016 року. З моменту укладання кредитного договору (березень 2015 року), отримання досудової вимоги Банку про дострокове повернення кредиту (жовтень 2015 року) позичальник мав достатньо часу для оспорювання кредитного договору в судовому порядку. Відхилення судом клопотання про зупинення провадження у цій справі не суперечить вимогам ст.201 ЦПК України, оскільки заявником не було доведено, в чому саме полягає неможливість розгляду даної справи до розгляду іншої справи за позовом боржника до Банку про визнання кредитного договору недійсним.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність позовних вимог Банку являються безпідставними, спростовуються письмовими доказами, оригінали яких були досліджені у суді першої інстанції, а копії додані до матеріалів справи.

Ці доводи скаржника перевірені під час апеляційного розгляду справи і не знайшли свого підтвердження.

Згідно ст. 57-59, 64 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, належними є докази, які містять інформацію щодо предмету доказування, одержані з дотриманням встановленого законом порядку, а письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Позивачем надані, а судом першої інстанції належним чином перевірені і правильно оцінені такі письмові докази як деталізовані розрахунки заборгованості, в яких відображені нараховані до сплати суми, сплачені кошти, нарахування відсотків, штрафи відповідно до умов кредитного договору.

Вказані розрахунки є документами, які містять відомості про обставини, які мають значення для справи, підтверджують вимоги позивача, що відповідає ст.ст. 57-59,64 ЦПК України (а.с.12,13).

Доводи апеляційної скарги щодо загальної незгоди з розміром заборгованості суперечать вимогам ст. ст. 10, 60 ЦПК України, які зобовязують відповідача на засадах змагальності доводити свої заперечення переконливими, належними та припустимими доказами. Жодного доказу на підтвердження своїх доводів відповідач не навів і не надав. Фактично апелянт вимагає від суду зробити бездоказові припущення на його користь, що прямо заборонено ч. 4 ст. 60 ЦПК України, яка визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Інших доводів апеляційна скарга не містить.

Таким чином, при розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують його висновків.

Немає передбачених законом підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 307,308,313, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 31 травня 2016 року по цій справі залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: