Справа № 186/1720/16-ц
Провадження номер № 2/0186/811/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року Першотравенський міський суд Дніпропетровської області

в складі: головуючої - судді Янжули С. А.

при секретарі - Лиман Н.П.

з участю:

позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у попередньому судовому засіданні в місті Першотравенську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину, що продовжує навчання,

ВСТАНОВИВ:

08 грудня 2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до Першотравенського міського суду Дніпропетровської області з позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог зазначив, що його мати - ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано в 2006 році. Відповідач є його батьком. Він сплачував аліменти на користь його матері на його утримання до досягнення ним повноліття, потім сплачував аліменти на його користь на час його навчання. На теперішній час він навчається в Західно-Донбаському професійному ліцеї м.Павлограда. На утриманні його матері знаходиться ще його молодша сестра Валерія, тому мати не може в повному обсязі утримувати його. Його батько отримує пенсію та може надавати йому матеріальну допомогу на час навчання.

Просить суд стягнути аліменти на свою користь на своє утримання в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів) відповідача ОСОБА_2, щомісячно, починаючи стягувати з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ним навчання, але не більше як до досягнення ним 23 років.

Позивач в попередньому судовому засіданні позовні вимоги змінив, просить суд стягнути аліменти з відповідача на його утримання в розмірі 1/10 частини. Від стягнення аліментів в розмірі 1/6 частини відмовився.

Відповідач в попередньому судовому засіданні уточнені позовні вимоги позивача визнав, не заперечує проти їх задоволення.

Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що рішення по справі можливо винести в попередньому судовому засіданні.

Згідно ч.4 ст.130 ЦПК України при визнанні позову виноситься судове рішення в порядку, встановленому ст.174 ЦПК України. Згідно ч.4 ст.174 ЦПК України у випадку визнання відповідачем позову суд при наявності для цього законних підстав виносить рішення про задоволення позовних вимог.

Враховуючи вимогист.157 ЦПК України та ст.6 Конвенції "Про захист прав людини та основних свобод", ратифікованої Законом України 17 липня 1997 року, з метою недопущення затягування розгляду справи, суд вважає за необхідне розгляд справи провести за відсутності сторін без фіксування судового процесу, що відповідає положенням ст.ст.158, 169, 197ЦПК України.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

За правилами статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК).

Копією паспорта НОМЕР_1, виданого 21 червня 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 народився ІНФОРМАЦІЯ_3 року в м.Першотравенськ, Дніпропетровської області.

Довідкою №886 від 22 листопада 2016 року підтверджується, що ОСОБА_1 є учнем Західно-Донбаського професійного ліцею м.Павлограда по професії муляр - штукатур, лицювальник-плиточник. Термін навчання 3 роки. Навчається з 01 вересня 2016 року по 26 червня 2019 року.

Копією рішення Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 28 січня 2016 року підтверджується, що з відповідача було стягнуто на користь позивача аліменти в розмірі 1/10 частини заробітку (доходу) на його утримання на період навчання, тобто до 22 квітня 2016 року.

Відповідно до ст.55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.15 ЦПК України судовому захисту підлягають лише порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси осіб, які виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Статтею 4 ЦПК України передбачено, що, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

У відповідність ст.199 Сімейного Кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення 23 років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання.

У відповідність ст.200 Сімейного Кодексу України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст.182 ЦПК України.

У п. 20 постанови Пленуму від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» Верховний Суд України роз'яснив, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

За змістом ст.199 СК України обов'язок утримувати повнолітнього доньку (сина), яка (який) продовжує навчання, покладено на обох батьків.

Судом встановлено, що позивач перебуває на утриманні своєї матері - ОСОБА_3, продовжує навчання та потребує допомоги батька в зв'язку з навчанням.

Відповідач має змогу сплачувати аліменти на повнолітнього сина, в зв'язку з його навчанням, так як отримує пенсійні виплати.

Враховуючи вищевикладене, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилався позивач як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача слід задовільнити, так як повнолітній син відповідача продовжує навчання, в зв'язку з цим потребує матеріальної допомоги, проживає з матір'ю, знаходиться лише на утриманні останньої.

Суд враховує, що відповідач має на утриманні: неповнолітню доньку ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_1, на утримання якої сплачує аліменти на користь ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини, неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, на утримання якого сплачує аліменти на користь ОСОБА_5 в розмірі 1/4 частини, тому суд вважає, що відповідач спроможний сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку (доходу).

Тому, суд вважає за можливе стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, у розмірі 1/10 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, щомісячно.

Суд зазначає, що частиною 2 ст.199 Сімейного кодексу України передбачено, що право на утримання припиняється у разі припинення навчання.

На думку суду, такий розмір аліментів не є завищеним в нинішніх умовах проживання, з урахуванням віку повнолітнього сина відповідача, його потреб та матеріального стану відповідача.

Відповідно до ст.88 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь держави судові витрати по справі в розмірі 551,20 гривень.

На підставі зазначеного, керуючись ст.ст.10, 11, 130, 174, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст.ст.199, 200 Сімейного Кодексу України, - суд

ВИРІШИВ:

Стягнути аліменти на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, на його утримання, на час його навчання, в розмірі 1/10 частини всіх видів заробітку /доходів/ ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, щомісячно, починаючи з 08 грудня 2016 року, тобто з дня пред'явлення позову до суду і до закінчення ОСОБА_1 навчання, але не більше ніж до досягнення ним 23-х річного віку, допустивши рішення суду негайному виконанню в межах місячної суми стягнення аліментів.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір на користь держави в розмірі 551 (п'ятиста п'ятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: С. А. ЯнжулЯнжула