Єдиний унікальний номер 229/3923/16-ц
Номер провадження 2-о/229/251/2016
Рішення

Іменем Україна

20.12.2016 року Дружківський міський суд Донецької області у складі:

головуючого - судді Гонтар А.Л.

при секретарі Костенко В.М.

за участі представника заявника ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_2 про встановлення факту смерті та встановлення факту родинних відносин, заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області ,

в с т а н о в и в :

заявник ОСОБА_2 звернулась 14.11.2016 року до Дружківського міського суду з заявою, в якій просить про встановлення факту смерті та встановлення факту родинних відносин .

В своїй заяві вона посилається на те, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Макіївка помер її брат ОСОБА_3 . Після смерті брата відкрилась спадщина. Для оформлення спадщини та отримання допомоги на поховання їй треба отримати свідоцтво про смерть брата.

На підставі медичної довідки про смерть ОСОБА_2 звернулась до Дружківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану. Однак, їй було відмовлено у видачі свідоцтва про смерть, оскільки надане нею медичне свідоцтво про смерть, видане на тимчасово окупованої території, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, є незаконним та не створює правові наслідки, тому орган державної реєстрації актів цивільного стану не може зареєструвати факт смерті.

У зв'язку з вищезазначеним просить встановити факт, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року у місті Макіївка помер її брат ОСОБА_3.

Заявник ОСОБА_2 у судове засідання не з"явилась, надала заяву з клопотанням розглядати справу у її відсутності, наполягає на своїй заяві.

Представник заявника у судове засідання з'явився, просить заяву задовольнити.

Представник зацікавленої особи Дружківського міського ВДРАЦС у судове засідання не з'явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, проти задоволення заяви не заперечують.

Суд,заслухавши представника позивача, свідка, дослідивши докази по справі, вважає, що заява підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Пунктом 8 частини 1 ст. 256 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті.

У судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (ст. 256 ЦПК України).

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України та роз'яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 234 ЦПК України та п. 5 ч. 1 ст. 256 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом вони породжують юридичні наслідки.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 є сестрою померлого ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , що підтверджується актовим записом № 44 від 21 серпня 1943 року, згідно якого батьками ОСОБА_3 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8) .

Згідно актового запису № 1590 від 28 грудня 1951 року батьками ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 є ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.8).

20 квітня 1971 року ОСОБА_6 уклала шлюб з ОСОБА_7 і після реєстрації шлюбу їй було привласненно прізвище "ОСОБА_7", що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб (а.с.13).

Відповідно до актового запису № 4477 від 27 грудня 1983 року ОСОБА_8 уклала шлюб з ОСОБА_9, та їй було привласненно прізвище "ОСОБА_2" (а.с.14).

Таким чином, наданими доказами по справі підтверджено, що ОСОБА_2 є рідною сестрою ОСОБА_3.

Також у судовому засіданні було допитано в якості свідка ОСОБА_10, яка пояснила, що є рідною онукою заявниці, що їй достовірно відомо, що ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є рідними братом та сестрою.

У медичної довідці про причини смерті № 742 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року зазначено, що ІНФОРМАЦІЯ_5 року помер ОСОБА_3 в м. Макіївка (а.с.11-12)

ОСОБА_2 займалася похованням ОСОБА_3 , про що свідчить договір № 3339 від ІНФОРМАЦІЯ_5 року (а.с. 15).

Відповідно до ч.2 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України.

Постановою Верховної Ради України №254-VIII від 17 березня 2015 року «Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями» визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування.

Згідно з ч.1 Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» та Постанови Верховної Ради України №252-VIII від 17.03.2015 року (згідно додатку), яка набрала чинності 08 квітня 2015 року до окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України «Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей» тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, належать райони або їх частини, міста, селища і села, що знаходяться на територіях, які розташовані між державним кордоном України з Російською Федерацією, урізом води Азовського моря та лінією, яка визначена додатком до цієї Постанови. Місто Макіївка віднесено до населених пунктів, у яких тимчасово запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, а, відтак, і до тих, які визнано тимчасово окупованими територіями.

Закон України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» не може бути застосований до правовідносин у даній справі, оскільки згідно із статтями 1,2 цього Закону він визначає статус території України, тимчасово окупованої внаслідок збройної агресії Російської Федерації, встановлює особливий правовий режим на цій території, визначає особливості діяльності державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій в умовах цього режиму, додержання та захисту прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб та для цілей цього Закону тимчасово окупованою територією визначається: 1) сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій; 2) внутрішні морські води і територіальне море України навколо Кримського півострова, територія виключної (морської) економічної зони України вздовж узбережжя Кримського півострова та прилеглого до узбережжя континентального шельфу України, на які поширюється юрисдикція органів державної влади України відповідно до норм міжнародного права, Конституції та законів України; 3) повітряний простір над територіями, зазначеними у пунктах 1 і 2 цієї частини.

Згідно із ст. 258 ЦПК України у заяві повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт. До заяви додаються докази, що підтверджують викладені в заяві обставини, і довідка про неможливість відновлення втрачених документів.

В засіданні суду представник позивача пояснив, що встановлення факту смерті ОСОБА_2 необхідне для отримання належно оформленого свідоцтва про смерть з метою отримання допомоги на поховання та прийняття спадщини .

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» від 01 липня 2010 року № 2398-VI державна реєстрація смерті проводиться органом державної реєстрації актів цивільного стану на підставі:

1) документа встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров'я або судово-медичною установою;

2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою.

На звернення ОСОБА_2 до відділу держаної реєстрації актів цивільного стану Дружківського міського управління юстиції їй було роз»яснено,що для державної реєстрації смерті брата їй необхідно пред»явити паспорт та надати лікарське свідоцтво про смерть форми №106/о, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров»я України від 8.08.2006 року №545. Надати таке лікарське свідоцтво у заявниці немає можливості,оскільки її брат помер на території тимчасово не підконтрольній Україні і лікарське свідоцтво про смерть ОСОБА_3 видане за формою, яка не відповідає наказу Міністерства охорони здоров'я України від 8.08.2006 року №545.

Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи,їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку,не передбаченому законом. Будь-який акт (документ),виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Відповідно до ч.2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією України та законами України.

Згідно Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" від 15 квітня 2014 року будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними якщо ці органи створені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (документ), виданий цими органами є недійсним і не створює правових наслідків.

Тобто лікарьське свідоцтво про смерть ОСОБА_3, померлого ІНФОРМАЦІЯ_5 року, видане ІНФОРМАЦІЯ_5 року в м. Макіївка на території тимчасово не підконтрольній Україні, не створює правових наслідків.

Вирішуючи питання щодо оцінки зазначених доказів, суд приймає до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права. Так, суд враховує висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини, зокрема «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини», а також Молдови та Росії (зокрема, «Мозер проти Республіки Молдова та Росії»), де ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони.

Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також той факт, що за встановлених обставин, встановлення факту смерті породжує юридичні наслідки, тобто від нього залежить виникнення особистих чи майнових прав заявника; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення. Заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт смерті, що має юридичне значення для послідуючого отримання документів для прийняття спадщини. Таким чином є всі підстави для задоволення заяви ОСОБА_2 та встановлення факту смерті її брата ОСОБА_3.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 5-8, 10-15, 58, 60, 88, 209, 212-215, 218, 256 ЦПК України, п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України від 31 березня 1995 року № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд, -

в и р і ш и в :

заяву ОСОБА_2 , заінтересована особа Дружківський міський відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області про встановлення факту родинних відносин та встановлення факту смерті задовольнити повністю .

Встановити факт, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 є рідним братом ОСОБА_2.

Встановити факт смерті ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_3 , громадянина України , зареєстрованого ІНФОРМАЦІЯ_4, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року у м. Макіївка Донецької області.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Дружківський міський суд протягом десяті днів з моменту проголошення рішення.

Суддя А.Л. Гонтар