Справа 303/7897/16-ц
Номер рядка статистичного звіту-6
У Х В А Л А

про відмову у прийнятті заяви про видачу судового наказу

30 грудня 2016 року м. Мукачево

Суддя Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області Куропятник О.М., розглянувши заяву ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, -

в с т а н о в и в:

29 грудня 2016 року до Мукачівського міськрайонного суду Закараптської області надійшла заява ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Свої вимоги мотивує тим, що ОСОБА_1 є споживачем послуг, які надає ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс», однак не проводить оплату за надані послуги, в результаті чого станом на грудень 2016 року утворилася заборгованість у розмірі 3154,70 грн.

Оскільки основною особливістю наказного провадження є безспірність вимог заявника, то питанню надання відповідних доказів у підтвердження вимог за заявою про видачу судового наказу уділяється особлива увага, враховуючи те, що докази повинні бути належними та допустимими та мають підтверджувати не тільки факт настання права вимоги стягувача, а й розмір обовязків боржника, а також те, що за нормами процесуального закону відсутня необхідність їх публічного дослідження та аналізу, оскільки процес доказування для заявника закінчується прийняттям заяви про видачу судового наказу, то при вирішенні питання про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг зясуванню належить не тільки розмір безпосередньо заборгованості, але й підстави для її нарахування (зокрема, наявність договору з надання таких послуг тощо).

Крім того, згідно з ст. 257 ЦК України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

З розрахунку, наданого ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» вбачається, що заборгованість розрахована з травня 2013 року по грудень 2016 року та становить 3256,15 грн..

Відповідно до ч.ч. 3, 4 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Тобто з цього слідує, що у разі розгляду питання про стягнення заборгованості в порядку наказного провадження, більш ніж за три роки, боржник позбавляється можливості застосування наслідків спливу строку позовної давності, що в свою чергу порушує його законне право.

Згідно з п. 9 ППВСУ № 14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), що є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність суб'єктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором); із доданих документів вбачається пропуск позовної давності. Така вимога може бути вирішена лише у позовному провадженні (частина третя статті 267 Цивільного кодексу України.

З огляду на вказане, з заяви та доданих документів вбачається спір про право, що згідно п. 2 ч. 3 ст.100 ЦПК України є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу.

Одночасно заявнику слід розяснити, що відповідно до ч. 2 ст. 101 ЦПК України відмова в прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник в цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі предявлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору, сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу, зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

Керуючись ст.ст. 100-101, 209 ЦПК України, суддя,-

у х в а л и в :

Відмовити у прийнятті заяви ТзОВ «І.Т.В. Сервіс Плюс» про видачу судового наказу про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості за надання послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій.

Розяснити стягувачеві, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою завою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга через Мукачівський міськрайонний суд протягом п»яти днів з дня отримання ухвали.

Суддя О.М.Куропятник