Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
12 липня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:
головуючого судді Романа О. А. ,
при секретарі Іванюк І. О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві
справу за позовом ОСОБА_1
до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області,
третя особа ІНФОРМАЦІЯ_1
про відшкодування майнової та моральної шкоди,
В С Т А Н О В И В :

03.11.2015 року, а уточнивши вимоги 02.02.2016 року та 12.07.2016 року, ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області (далі ГУПФУ) та ІНФОРМАЦІЯ_2 (далі Комісаріат) та просить:
-«Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області майнові збитки на користь ОСОБА_2 у розмірі 13 525.38 грн. (тринадцять тисяч п`ятсот двадцять п`ять гривень 38 коп.) за період з 01.01.2008 р. по 30.06.2012 р. з нарахуванням компенсації втрати частини доходів.
Стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України у Київській області грошове відшкодування за моральну шкоду нанесену ОСОБА_2 у розмірі 10 000 грн.»(а.с.а.с.1-3,33-35,208)
Свої вимоги мотивує тим, що згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 року, дії ГУПФУ та Комісаріату визнані неправомірними.

Комісаріат зобов`язано видати ГУПФУ довідку щодо виплати йому премії в розмірі 33,3%, а ГУПФУ зобов`язано здійснити перерахунок його пенсії, з урахуванням цієї премії.

Рішення суду, в частині перерахунку пенсії не виконано, а тому він вимушений звернутися до суду за захистом своїх прав.

В судовому засіданні, позивач підтримав вимоги лише до ГУПФУ, а тому Комісаріат було залучено у справу в якості третьої особи.

Представник ОСОБА_3 позов не визнала, мотивуючи тим, що вищевказане рішення суду виконане своєчасно і позивачу не заподіяно шкоди.

Крім того, при вирішенні спору, просить застосувати строк позовної давності, який сплив, що дає підстави для відмови у позові.(а.с.209)

Представник ОСОБА_4 вважає позов необґрунтованим, оскільки права позивача вважає не порушеними.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає на підставі ст.22 ч.1,2 п.2 ЦК України, яка передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), ст.23 ч.2 п.2 ЦК України, яка передбачає, що моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.

Так, як вбачається з постанови Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01.11.2012 року, по справі за позовом ОСОБА_2 до ГУПФУ та Комісаріату, про зобов`язання виплачувати пенсію, з урахуванням премії в розмірі 33%, було відмовлено.(а.с.5-6)

Згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 27.03.2014 року:
-« Постанову Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 01 листопада 2012 року - скасувати, та ухвалити нову, якою позовні вимоги ОСОБА_2 - задовольнити.
Визнати дії відповідачів щодо виплати позивачу пенсії з урахуванням премії 10% - протиправним.
Зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_1 перерахувати розмір пенсії та надати довідку до Головного управління Пенсійного фонду України в Київській області щодо виплати позивачу премії у розмірі 33,3 %, а Головне управління Пенсійного фонду України в Київській області провести перерахунок пенсії із врахуванням премії у розмірі 33,3%.» (а.с.7-8).
Як вбачається з листа Комісаріату № 3/1/88 від 20.05.2014 року (а.с.20), у виконання вищевказаної постанови суду, ГУПФУ направило Комісаріату довідку, згідно з якою, грошове забезпечення позивача становить в сумі 3 143,98 грн..(а.с.21)

В судовому засіданні представник відповідача пояснила, що в період з 01.01.2008 року по 30.06.2012 року, позивач отримував грошове забезпечення, з урахуванням премії в розмірі 10%, тобто в меншому розмірі.

З викладеного суд робить висновок, що позов є обґрунтованим, але не підлягає задоволенню по причині спливу позовної давності, на підставі ст.257 ЦК України, яка передбачає, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три року, ст.261 ч.1 ЦК України, яка передбачає, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права та на підставі ст.267 ч.3,4 ЦК України, яка передбачає, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленого до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Так, як вбачається з позовної заяви, вона подана до суду 03.11.2015 року (а.с.1-3), вимога по якій стосується в період з 01.01.2008 року по 30.06.2012 року.

Таким чином, строк позовної давності сплив, а тому у позові необхідно відмовити.

Суд звертає увагу, що від позивача не надходила заява про поновлення цього строку.

На підставі викладеного,
-ст.ст.22,23,257,261,267 ЦК України,

керуючись ст.ст.5,6,7,8,10,11,60,79,88,208,209,212,213,214,215,294 ЦПК України,суд

В И Р І Ш И В :
В задоволенні позову ВІДМОВИТИ.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом 10-ти днів з дня отримання його копії.

Суддя О. А. Роман