Справа № 428/5802/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року м. Сєвєродонецьк

Сєвєродонецький міський суд Луганської області у складі:

головуючого судді - Бароніна Д.Б.,

за участю секретаря - Бондаренко І.С.,

представника позивача - ОСОБА_1,

представника відповідача - ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Сєвєродонецьку цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до Сєвєродонецького міського суду Луганської області з позовом до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, посилаючись на наступне.

04.10.2014 року в м . Сєвєродонецьку на перехресті проїжджих частин вулиці Б. Ліщини та проспекту Гвардійського сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Міцубісі Спейс», держ. номер НОМЕР_1, під керуванням відповідача ОСОБА_4 та автомобіля «3A3-VIDA», держ. номер НОМЕР_2, під керуванням позивача ОСОБА_3 За даним фактом Відділом розслідування ДТП СВ ГУМВС України в Луганській області 04.10.2014 року було відкрито кримінальне провадження № 0003402 за ознаками складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України. У лютому 2015 СВ Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області, за результатами судово-медичних експертиз потерпілих, прийшов до висновку про відсутність у діях ОСОБА_4 складу злочину, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України та закрив провадження. Винуватцем ДТП, згідно постанови про закриття кримінального провадження від 06.02.2015 року, винесеного слідчим СВ Сєвєродонецького МВ УМВС України в Луганській області, визнаний відповідач ОСОБА_4 Орган досудового слідства визнав ОСОБА_4 таким, що порушив вимоги п. 16.11 Правил дорожнього руху України, відповідно до якого: «на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, зобовязаний надати дорогу транспортним засобам, які наближаються до перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх руху». В результаті ДТП пасажири транспортних засобів ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 отримали тілесні ушкодження. В результаті ДТП позивачу заподіяно, згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження № 199/1 від 28.01.2015 року, майнову шкоду в сумі 82709,82 грн. У звязку з тим, що власник автомобіля під керуванням ОСОБА_4 застрахував свою цивільно-правову відповідальність в СК «Кредо», позовні вимоги заявляються до ОСОБА_4 та СК «Кредо». Крім прямої шкоди, заподіяної відповідачем ОСОБА_8, позивач був вимушений сплатити вартість експертного висновку в розмірі 600,00 грн., послуги евакуатора в розмірі 400,00 грн. Із урахуванням уточнених позовних вимог позивач просив суд стягнути з ТДВ СК «Кредо» на його користь суму в розмірі 50000,00 грн., а з ОСОБА_4 суму в розмірі 33709,82 грн.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити. Також пояснив, що в автомобілі позивача в момент ДТП знаходилися 2 людини, навантаження на автомобіль не перевищувало того навантаження, яке визначено заводом-виготовлювачем.

Позивач ОСОБА_3 в судовому засіданні 12.10.2015 року пояснив, що в момент настання ДТП він рухався по головній дорозі, знак головної дороги був встановлений уздовж дороги, світлофори бури вимкнені, швидкість руху транспортного засобу під його керуванням не перевищувала дозволеної. Транспортним засобом «Міцубісі Спейс», держ. номер НОМЕР_1, в момент ДТП керував ОСОБА_4.

В судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_4 ОСОБА_2, позовні вимоги не визнав, просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що представник відповідача не заперечував проти того, що транспортний засіб «Міцубісі Спейс» рухався по другорядній дорозі перед моментом ДТП, проте вказав, що перед здійсненням проїзду через перехрестя ОСОБА_4 пересвідчився, що транспортний засіб під керуванням позивача був на значний відстані від перехрестя, у звязку із чим ОСОБА_4 вирішив здійснити переїзд через перехрестя.

В судовому засіданні представник відповідача ТДВ СК «Кредо» присутня не була, надала заяву про розгляд справи без її участі.

Дослідивши письмові матеріали цивільної справи, матеріали кримінального провадження № 0003402, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини.

Власником автомобіля НОМЕР_3, є позивач ОСОБА_3, що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО №872891.

Відповідно до копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 526565 власником автомобіля НОМЕР_4, 1994 року випуску, червоного кольору, номер шасі JMBLRN33WRZ000786, є ОСОБА_9 (аркуш 36 кримінального провадження).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, має посвідчення водія серії ВВВ007385, видане 21.07.2007 року РЕВ МРВ м. Стаханов (аркуш 36 кримінального провадження).

Згідно із копією полісу № АІ/6316331 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, 29 квітня 2014 року відповідач ТДВ СК «Кредо» та ОСОБА_8 уклали договір обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, згідно якого було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «Mitsubishi Space Wagon», реєстраційний номер НОМЕР_1. Страхова сума (ліміт відповідальності) за шкоду, заподіяну майну складає 50000 грн., розмір франшизи - 0 грн.

Згідно із постановою про закриття кримінального провадження № 0003402, винесеної старшим слідчим СВ Сєвєродонецького МВ ГУ МВС України у Луганській області ОСОБА_10 від 06.02.2015 року, кримінальне провадження № 0003402 від 04.10.2014 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, за фактом ДТП, закрито у звязку з відсутністю в діях учасників ДТП складу кримінального правопорушення (аркуш 122 кримінального провадження).

Вищевказаною постановою також встановлено, що 04.10.2014 року приблизно о 06 год. 50 хв. у світлий час доби, за відсутності атмосферних опадів, водій ОСОБА_4 знаходячись у тверезому стані, керуючи автомобілем «MITSUBISHI SPEACE», реєстраційний номер НОМЕР_5, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 526565 і посвідчення водія серії ВВВ № 007385. рухався по проїзній частини не парного боку вул. Б. Ліщини з боку вул. Маяковського у напрямку пр. Гвардійський м. Сєвєродонецьк. В цей же час гр. ОСОБА_3 знаходячись у тверезому стані, керуючи автомобілем «ЗАЗ-VIDA», реєстраційний номер НОМЕР_6, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії САО № 872891 та посвідчення водія серії ВВВ № 060149, рухався по лівій смузі руху не парного боку проїзної частини пр. Гвардійський (що є головною дорогою по відношенню до проїзної частини вул. Б. Ліщини) з боку вул. Автомобільної у напрямку вул. Б. Ліщини м. Сєвєродонецька.

Водій ОСОБА_4 під'їхавши на автомобілі НОМЕР_7 до перехрестя проїзних частин вул. Б. Ліщини та пр. Гвардійського, діючи у порушення вимог пункту 16.11 Правил дорожнього України, не впевнившись у відсутності транспортних засобів, які справа наближалися по головній дорозі, почав проїжджати дане перехрестя, не надавши дорогу автомобілю «ЗАЗ-VIDA» під керуванням ОСОБА_11, який рухався по лівій смузі руху не парного боку проїзної частини пр. Гвардійського та мав перевагу у русі, та між даними транспортними засобами сталося зіткнення.

З матеріалів справи вбачається, що згідно із копією заяви ОСОБА_3 на виплату страхового відшкодування на імя ТДВ СК «Кредо» від 04.10.2014 року, позивач ОСОБА_3 просив ТДВ СК «Кредо» виплатити йому страхове відшкодування внаслідок ДТП, яка сталася 04.10.2014 року.

Згідно із копією відповіді № Э.37.7.0.0/1525 ТДВ СК «Кредо» на імя ОСОБА_3 від 13.11.2014 року, відповідач ТДВ СК «Кредо» повідомило позивача ОСОБА_3 про те, що на підставі ст. 32.1 Закону України «Про загальнообовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів», страховик не відшкодовує шкоду, якщо не настала цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована по цьому договору. На момент прийняття даного рішення учасниками ДТП не надані докази настання цивільно-правової відповідальності страхувальника (особи, яка застрахована).

Згідно із копією висновку № 199 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛенКор» 28.01.2015 року на виконання постанови слідчого у кримінальному провадженні № 0003402, вартість матеріальної (майнової) шкоди, з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_8, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243 на момент ДТП складає 82709 (грн. 87 коп. Вартість відновлювального ремонту автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_8, на момент вчинення правопорушення складає 76426 грн. 98 коп. (аркуш 83 кримінального провадження).

Згідно із копією висновку № 199/1 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛенКор» від 28.01.2015 року, вартість матеріальної (майнової) шкоди, з технічної точки зору, заподіяної власнику автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_8, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243 на момент ДТП складає 82709 грн. 87 коп.

Згідно із копією договору № 63, укладеного між ТОВ «ЛенКор» та ОСОБА_3 від 15.12.2014 року, а також згідно із ОСОБА_12 прийому-передачі роботи по незалежній оцінці від 28.01.2015 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 81 від 28.01.2015 року, вартість робіт по незалежній оцінці склала 600,00 грн.

Згідно із копією квитанції до прибуткового касового ордеру на імя ОСОБА_3 від 04.10.2014 року, вартість евакуаційних послуг автомобіля з вул. Заводської склала 400,00 грн.

Згідно із відповіддю ВДАІ з обслуговування м. Сєвєродонецьк Управління Державтоінспекції ГУ МВС України в Луганській області № 410 від 03.10.2015 року, 06.02.2015 року до ВДАІ з обслуговування м. Сєвєродонецьк ГУМВС України у Луганській області з СВ Сєвєродонецького MB ГУМВС України у Луганській області надійшла постанова про закриття кримінального провадження № 0003402 від 04.10.2014 року, по якій потрібно було притягнути ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, який мешкає за адресою: Луганська область, м. Стаханов, вул. Полярна 88/3, до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП. Згідно із ст. 38 КупАП, у разі закриття кримінального провадження, але за наявності в діях порушника ознак адміністративного правопорушення, адміністративне стягнення може бути накладено не пізніш як через місяць з дня прийняття рішення про закриття кримінального провадження, ОСОБА_4 притягнути до адміністративної відповідальності не надалося можливим у звязку з тим, що неодноразово телефонуючи ОСОБА_13, на мобільний телефон, по факту закриття кримінального провадження, було встановлено, що він знаходиться по місцю проживання на непідконтрольній Україні території в м. Стаханові і можливості виїхати з міста у нього немає. Так як згідно КУпАП та наказу МВС № 77 від 26.09.2015 року протокол про адміністративне правопорушення складається в присутності особи, яка скоїла адміністративне правопорушення, в місячний термін притягнути ОСОБА_13 за ст. 124 КУпАП не надалося можливим.

Як вбачається з Висновку судової автотехнічної експертизи № 557 від 06.04.2016 року, проведеного на виконання ухвали суду по цій справі:

- водій автомобіля Мітцубісі ОСОБА_4 в даній дорожній ситуації повинен був діяти у відповідності з вимогами п. 16.11 Правил дорожнього руху України і вимогам дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України;

- водій автомобіля ЗАЗ-Віда ОСОБА_3 повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації технічна можливість запобігти зіткнення транспортних засобів для водія автомобіля Мітцубісі ОСОБА_13 визначалась виконанням ним вимог п. 16.11 Правил дорожнього руху України і вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, для чого в нього не було перешкод технічного характеру.

- в даній дорожньо-транспортній ситуації дії водія автомобіля Мітцубісі ОСОБА_13 не відповідали вимогам п. 16.11 Правил дорожнього руху України та вимогам дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» п. 33 «Дорожні знаки» Правил дорожнього руху України, і, з технічної точки зору, знаходились в причинному зв'язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди;

- в даній дорожньо-транспортній ситуації водій автомобіля ЗАЗ-Віда ОСОБА_3 не мав технічної можливості запобігти зіткненню шляхом виконанням ним вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху України;

- в діях водія автомобіля ЗАЗ-Віда ОСОБА_3 не вбачається невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б знаходились, з технічної точки зору, в причинному зв'язку з виникненням даної пригоди.

Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов'язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб.

Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим обєктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно із ст. 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (тут і далі за текстом в редакції, яка була чинною станом на час вчинення ДТП) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоровю та/або майну потерпілого.

Відповідно до п. 9.2 ст. 9 вищенаведеного Закону розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно із п. 32.7 ст. 32 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» відповідно до цього Закону страховик або МТСБУ не відшкодовує шкоду, пов'язану із втратою товарної вартості транспортного засобу.

Згідно із абз. 2 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України).

Відповідно до п. 14, 16 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року, при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі.

Оскільки відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування.

Враховуючи вищенаведені обставини справи, норми законів та розяснення Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ, суд приходить до висновку про те, що ОСОБА_4 винуватий у завданні шкоди майну позивача під час ДТП 04.10.2014 року, оскільки на момент вчинення ДТП 04.10.2014 року саме він керував автомобілем НОМЕР_4 і причинний зв'язок його дій із завданням матеріальної шкоди позивачу під час керування транспортним засобом однозначно підтверджується висновком судової автотехнічної експертизи № 557 від 06.04.2016 року. При цьому вказаний транспортний засіб на момент ДТП був забезпеченим транспортним засобом в розумінні Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», в той час як ТДВ СК «Кредо» виступало в ролі страховика по відношенню до цього транспортного засобу.

Отже, завдана позивачу шкода підлягає відшкодуванню з боку ТДВ СК «Кредо» в сумі 50000,00 грн., тобто в межах вартості відновлювального ремонту автомобіля, без урахування втрати товарної вартості транспортного засобу та в межах страхової суми.

Вирішуючи питання про розмір суми, яку має відшкодувати відповідач ОСОБА_4 на користь позивача, суд враховує правову позицію Верховного Суду України в постанові від 16 грудня 2015 року по справі № 6-760цс15 згідно із якою за змістом пункту 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права.

Згідно з пунктом 2.4 ОСОБА_5 товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/5/2092 (далі ОСОБА_5) вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування колісного транспортного засобу (далі КТЗ), з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості).

Відповідно до пункту 8.3 ОСОБА_5 вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості.

Отже, за змістом указаних положень законодавства величина втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків).

Таким чином, сума відшкодування матеріальної шкоди ОСОБА_4 на користь позивача в розмірі 33109,82 грн. є обґрунтованою, адже вона складається з суми матеріальної шкоди завданої транспортному засобу в розмірі 32709,82 грн. із урахуванням втрати товарної вартості транспортного засобу (висновки експертного автотоварознавчого дослідження № 199 та № 199/1 від 28.01.2015 року) та з суми витрат по евакуації транспортного засобу в розмірі 400,00 грн.

Посилання представника відповідача на те, що зупинковий шлях автомобіля позивача складає 42,5 м, в той час як в експертизі момент виникнення небезпеки для руху визначений на відстані 30,7 м від місця зіткнення, що свідчить про надання позивачем невірних вихідних даних експерту з приводу моменту виникнення небезпеки для руху, є неспроможними, адже експертом визначено зупинковий шлях автомобіля позивача на підставі власних розрахунків. Ці розрахунки (а.с. 206, 207) не враховують вихідних даних, наданих позивачем в частині того, на якій відстані від помітив автомобіль відповідача, тобто ці розрахунки є незалежними від цих даних.

Разом з тим, суд вважає за необхідне вказати, що витрати позивача на проведення автотоварознавчого дослідження в розмірі 600,00 грн. не є збитками, яких позивач зазнав у звязку із пошкодженням свого майна, адже такими збитками в розумінні ст. 22 ЦК України є не будь-які витрати позивача, а лише ті витрати, які позивач мусив зробити для відновлення свого порушеного права. Аналогічне автотоварознавче дослідження шкоди, завданої позивачу внаслідок ДТП, вже було проведено на виконання постанови слідчого у кримінальному провадженні, тобто позивач з власної ініціативи та за власні кошти замовив ще одне автотоварознавче дослідження, хоча обєктивної необхідності в проведенні такого дослідження не було.

Отже, у задоволенні вимог в частині стягнення з ОСОБА_4 на користь позивача витрат на автотоварознавче дослідження в сумі 600,00 грн. належить відмовити.

Суд бере до уваги і ту обставину, що стягувана за рішенням суду шкода була визначена фахівцем із врахуванням вартості нових деталей автомашини, що підлягали встановленню замість пошкоджених.

В п. 9 Постанові Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» визначено, що постановлюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, суд одночасно повинен обговорити питання про передачу цього майна після відшкодування збитків особі, відповідальній за шкоду. Якщо для відновлення попереднього стану речі, що мала певну зношеність (наприклад, автомобіля), були використані нові вузли, деталі, комплектуючі частини іншої модифікації, що випускаються взамін знятих з виробництва однорідних виробів, особа, відповідальна за шкоду, не вправі вимагати врахування зношеності майна або меншої вартості пошкоджених частин попередньої модифікації.

В судовому засіданні лише представник відповідача ОСОБА_4 просив повернути йому пошкоджені деталі автомобіля, які будуть замінені, представник страхової компанії таких вимог не заявляв.

Тобто, суд ухвалюючи рішення про стягнення на користь потерпілого відшкодування вартості майна, що не може використовуватись за призначенням, але має певну цінність, вважає за необхідне покласти на ОСОБА_3 зобов'язання повернути ОСОБА_4 після відшкодування останнім матеріальної шкоди за зазначеним рішенням суду зношені запчастини автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_8, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243, що будуть замінені на нові деталі згідно висновку № 199 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного 28.01.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛенКор».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Враховуючи норми ст. 88 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір», а також той факт, що позивачем ОСОБА_3 був сплачений судовий збір у сумі 822 грн. 00 коп., суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ТДВ «Страхова компанія «Кредо» на користь позивача суму судового збору в розмірі 500 грн. 00 коп., а з ОСОБА_12 на користь позивача суму судового збору в розмірі 322 грн. 00 коп. пропорційно до розміру задоволених позовних вимог щодо кожного відповідача та пропорційно до суми сплаченого судового збору.

Стосовно витрат заміненого у справі відповідача ОСОБА_8 на проведення експертизи в сумі 2304 грн. 00 коп. та на правову допомогу в сумі 6240 грн. 00 коп. (загальна сума 8544 грн. 00 коп.), суд зазначає, що за правилами ст. 88 ЦПК України судові витрати присуджуються лише тій стороні, на користь якої ухвалено рішення. ЦПК України не регулює питання відшкодування судових витрат на користь заміненої (неналежної) сторони після закінчення розгляду справи, постанова Пленуму ВССУ від 17.10.2014 року № 10 також не дає відповіді на це питання.

Однак, виходячи з вимог справедливості судового розгляду, враховуючи неналежну вказівку на відповідача позивачем під час предявлення цього позову, враховуючи те, що виникнення цього судового спору зумовлено в тому числі діями (бездіяльністю) відповідачів щодо відшкодування майнової шкоди позивачу, а також враховуючи часткове задоволення позову (задоволено 99,28 % позовних вимог майнового характеру до ОСОБА_4С.) та законодавчо визначений принцип стягнення судових витрат лише з тієї сторони, не на користь якої ухвалено судове рішення, суд вважає за необхідне стягнути з позивача на користь заміненого відповідача ОСОБА_8 суму судових витрат в розмірі 0,72 % від загальної суми судових витрат, тобто в розмірі 61 грн. 52 коп. пропорційно до розміру позовних вимог, у задоволенні яких судом відмовлено.

З належних відповідачів, не на користь яких ухвалено рішення в частині решти позовних вимог, замінений відповідач судові витрати стягнути не просив.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 208, 209, 212-215, 294 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо» про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», код 13622789, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_4, суму в розмірі 50000 (пятдесят тисяч) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_10, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, в рахунок відшкодування матеріальної шкоди, завданої ОСОБА_4, суму в розмірі 33109 (тридцять три тисячі сто девять) грн. 82 коп.

У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити.

Покласти на ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, зобов'язання повернути ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_10, після відшкодування останнім матеріальної шкоди за зазначеним рішенням суду зношені запчастини автомобіля ЗАЗ Vida, реєстраційний номер НОМЕР_8, ідентифікаційний номер (VIN) Y6DSF6950C0008243, що будуть замінені на нові деталі згідно висновку № 199 експертного автотоварознавчого дослідження по оцінці шкоди, заподіяної власнику транспортного засобу, складеного 28.01.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «ЛенКор»

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Кредо», код 13622789, на користь ОСОБА_3 ідентифікаційний номер НОМЕР_9, суму судових витрат у розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_10, на користь ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, суму судових витрат у розмірі 322 (триста двадцять дві) грн. 00 коп.

Стягнути з ОСОБА_3, ідентифікаційний номер НОМЕР_9, на користь ОСОБА_8, ідентифікаційний номер НОМЕР_11, суму судових витрат у розмірі 61 (шістдесят одна) грн. 52 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Луганської області через Сєвєродонецький міський суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення у повному обсязі складено та підписано 17 жовтня 2016 року.

Суддя Д. Б. Баронін