У Х В А Л А

12 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюк В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті» про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна», про визнання права власності,

встановила:

Рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 12 березня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Київської області від 12 серпня 2015 року, позов задоволено повністю.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року касаційну скаргу ТОВ «Аверс-Сіті» відхилено, рішення судів першої та апеляційної інстанції залишено без змін.

До Верховного Суду України надійшла заява ТОВ «Аверс-Сіті», в якій заявник порушує питання про скасування ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 6 липня 2016 року та прийняття нового рішення про відмову у позові з передбачених пунктами 1 та 4 частини першої статті 355 ЦПК України підстав, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме статей 331, 392 ЦК України, та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах зазначених норм матеріального права.

На підтвердження зазначених підстав подання заяви про перегляд судових рішень заявник посилається на ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 і 30 жовтня 2014 року та постанову Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-318цс15.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах та невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У справі, в якій подано заяву про перегляд судових рішень, суд першої інстанції, з висновками якого погодилися суди апеляційної та касаційної інстанцій, виходив з того, що оскільки ТОВ «Мьолі-Інвест-Україна», яке проінвестувало будівництво спірних об'єктів нерухомості і як інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України, відступило своє право вимоги на ці об'єкти позивачу, то саме останній має право володіти, користуватися та розпоряджатися цією нерухомістю та, відповідно є власником цих об'єктів.

Разом з тим, у наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 та 30 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції, залишаючи без змін рішення апеляційного суду про відмову в задоволенні позовних вимог щодо визнання права власності та зобов'язання вчинити певні дії, виходив з того, що позов про визнання права власності може подати лише власник майна, а не особа, яка володіє майновими правами, а за договором купівлі-продажу майнових прав покупець набув право на набуття права власності на нерухоме майно, а не саме право власності. Тому саме інвестор має право володіти, користуватися і розпоряджатися об'єктами та результатами інвестицій відповідно до законодавчих актів України відповідно до статті 7 Закону України «Про інвестиційну діяльність».

Аналогічна позиція міститься і у постанові Верховного Суду України від 24 червня 2015 року у справі №6-318цс15, на яку як на приклад невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права посилається заявник.

Крім того, питання щодо виникнення права власності саме у ОСОБА_4, як у особи, якій інвестор відступив своє право вимоги на об'єкти та результати інвестицій як належний власник, вже неодноразово вирішувалось Верховним Судом України і відповідні правові позиції містяться, зокрема у постановах від 18 листопада 2015 року у справі № 6-1858цс15 та від 10 лютого 2016 року у справі № 6-2124цс15.

Отже зі змісту наведених судових рішень та судового рішення, про перегляд якого подано заяву, не вбачається неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права та невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права, оскільки у справах встановлено різні фактичні обставини.

З огляду на наведене, вважати заяву обґрунтованою немає підстав.

Керуючись статтями 353, 355, 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до товариства з обмеженою відповідальністю «Аверс-Сіті», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «Мьолі-Інвест-Україна» про визнання права власності відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко