Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

СтупакО.В., Дем'яносова М.В., МаляренкаА.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, Державної інспекції сільського господарства в Рівненській області про визнання недійсною реєстрацію транспортного засобу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним позовом, у якому просив витребувати у відповідача належний йому транспортний засіб - навантажувач STALOWA WOLA L34, реєстраційний номер НОМЕР_2, 1994 року випуску, заводський НОМЕР_3, № двигуна НОМЕР_1 та передати його позивачу. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що є власником навантажувача, який знаходився на території МП «Бальзат», належного відповідачу. ОСОБА_4 відмовляється повернути навантажувач у зв'язку з невиконанням договірних зобов'язань попереднього власника транспортного засобу.

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом про визнання недійсною реєстрацію транспортного засобу, посилаючись на те, що взяв на зберігання навантажувач за згодою його попереднього власника - ОСОБА_5 до вирішення між ними усних договірних зобов'язань. Договірні питання не були вирішенні з вини ОСОБА_5, який видав довіреність на розпорядження транспортним засобом ОСОБА_3, який незаконно оформив на себе право власності на навантажувач.

Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року, позов ОСОБА_3 задоволено. У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення судів першої й апеляційної інстанцій, направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Задовольняючи первісний позов та відмовляючи в задоволенні зустрічного позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку відповідно до вимог ст. ст. 10, 60, 61, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що оскільки власником спірного транспортного засобу з 30 серпня 2013 року є ОСОБА_3, останній має право витребувати вказаний навантажувач від ОСОБА_4, у якого відсутні законні підстави володіти цим транспортним засобом. Крім того, ОСОБА_4 не довів факту порушення його прав та інтересів внаслідок здійснення ОСОБА_3 реєстрації спірного навантажувача на своє ім'я.

Розглядаючи спір, який виник між сторонами у справі, суд правильно визначився з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідив наявні у справі докази і надав їм належну оцінку, правильно встановив обставини справи, у результаті чого ухвалив законне й обґрунтоване рішення, яке відповідає вимогам матеріального та процесуального права.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, в результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Наведені в касаційній скарзі доводи про порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права щодо оцінки наявних у справі доказів на правильність висновків судів не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Отже, судові рішення є законними та обґрунтованими, ухваленими із додержанням норм процесуального та матеріального права, підстави для їх скасування відсутні, тому відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України вони підлягають залишенню без змін, а касаційна скарга - відхиленню.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 12 травня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 11 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Ступак

М.В.Дем'яносов

А.В.Маляренко