Провадження № 2-др/263/25/2016
19 грудня 2016 року Жовтневий районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна, при секретарі Гущиній О.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів,
У даній справі Жовтневим районним судом міста Маріуполя Донецької області 18 квітня 2016 року ухвалене рішення, яким у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів в сумі 172 479 гривень відмовлено.
Проте суд при ухваленні рішення не вирішив питання щодо судових витрат на правову допомогу, які поніс відповідач ОСОБА_2 на сплату послуг адвоката ОСОБА_3
26 жовтня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з відповідною заявою, в якій просить ухвалити додаткове рішення, яким стягнути з ОСОБА_1 на його користь 1500 гривень витрат на правову допомогу.
Відповідач ОСОБА_2 надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, на своїх вимогах наполягав.
Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений належним чином.
Згідно з ч. 2 ст. 197 ЦПК України у звязку з неявкою учасників процесу в судове засідання, фіксування технічними засобами не проводилось.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 220 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою осіб, які беруть участь у справі, чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати.
У відповідності до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.
Відповідно до ст. 79 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи, до яких також витрати на отримання правової допомоги.
Право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах». Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо повязаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.
Оскільки відповідачем ОСОБА_2 на підтвердження судових витрат з надання правової допомоги було надано договір про надання юридичної допомоги, квитанція до прибуткового касового ордера № 109 від 19.02.2016 року про сплату адвокату ОСОБА_3 1500 гривень за послуги з надання правової допомоги та акт виконаних робіт. Відповідно до наданих документів, судові витрати з надання правової допомоги склали 1500, 00 гривень, тому суд стягує з позивача на користь відповідача підтверджені судові витрати у зазначеному розмірі.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 88, 197, 220 ЦПК України, суд
Доповнити резолютивну частину рішення Жовтневого районного суду міста Маріуполя Донецької області від 18.04.2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошових коштів наступним змістом:
Стягнути з ОСОБА_1, ІПН НОМЕР_1, на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН НОМЕР_2, витрати на правову допомогу в розмірі 1500 (одна тисяча пятсот) гривень.
Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м. Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя О.М. Томілін