Придніпровський районний суд м.Черкаси
УХВАЛА

Номер провадження 2/711/2438/16

Справа № 711/8609/16-ц

07 листопада 2016 року

Придніпровський районний суд міста Черкаси

головуючий суддя: Дунаєв С.О.,

при секретарі: Нарадько Л.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: ОСОБА_2,

ВСТАНОВИВ:

В позові представник позивача просить стягнути з відповідача, як поручителя, на користь позивача заборгованість по кредитному договору №2301/0708/71-1061 від 29.07.2008р. (далі кредитний договір) в розмірі 39 930,23 доларів США.

В судовому засіданні до початку розгляду справи представник відповідача заявила клопотання про зупинення провадження по справі до розгляду Апеляційним судом Черкаської області скарги на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 25.12.2015р. по цивільній справі №711/2014/15-ц за позовом ПАТ «Альфа-Банк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.201 Цивільно-процесуального кодексу України суд зобовязаний зупинити провадження у справі, у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства. Аналіз зазначеної норми свідчить, що підставою зупинення провадження по справі є саме неможливість розгляду такої справи до вирішення судом іншої справи.

Визначаючи необхідність зупинення провадження по справі суд виходить з наступного.

Як зазначено в позовній заяві, вимоги позивача адресовані до відповідача, як поручителя за кредитним договором від 29.07.2008р.. По цивільній справі, яка на теперішній час перебуває на розгляді в Апеляційному суді Черкаської області, вимоги адресовані ОСОБА_2, яка є позичальником за кредитним договором.

Відповідно до ч.1 ст.553 Цивільного кодексу України (далі ЦК) за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Частиною першою статті 554 ЦК передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Таким чином, позичальник і поручитель є солідарними боржниками. Згідно ч.1 ст.543 ЦК у разі солідарного обов'язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо.

Системний аналіз зазначених норм закону свідчить, що право вимоги кредитора (позивача) про належне виконання зобовязання за кредитним договором від 29.07.2008р., яке позивач має до поручителя, залежить лише від обставин виконання такого зобовязання і не залежить від наявності судового рішення про підтвердження розміру вимоги, яку позивач (кредитор) заявив до позичальника (ОСОБА_1В.) в іншому позові в межах іншого судового процесу.

Таким чином, незважаючи на те що обставини, які підлягають доказуванню та встановленню під час розгляду даної цивільної справи частково збігаються з обставинами, які є предметом доказування по цивільній справі №711/2014/15-ц, відсутність судового врегулювання спору між ПАТ «Альфа-Банк» та ОСОБА_2 не свідчить про неможливість розгляду даної цивільної справи та наданні судом належної оцінки вимогам позивача до ОСОБА_1І,, як поручителя.

При цьому суд бере до уваги зауваження представника відповідача про те, що позивач зобовязаний надати суду письмові докази саме в оригіналах, а не їх копіях. Проте варто звернути увагу, що обовязок доказування своїх вимог і заперечень покладається саме на осіб, які беруть участь у справі. Тож з огляду на положення ст.ст.60, 64 ЦПК України ризик неналежного виконання стороною обовязку доказування, внаслідок неможливості подання до суду відповідного доказу, покладається саме на сторону, яка зобовязана подати такий доказ, і є реалізацією принципу диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст.11 ЦПК України).

Також суд звертає увагу, що неможливість подання стороною доказів в обґрунтування своєї позиції не є підставою для зупинення провадження по справі, а з огляду на положення ст.191 ЦПК України, може бути лише підставою для відкладення судового засідання.

Отже, з урахуванням вищевикладеного, керуючись ст.ст.11, 60, 201, 203, 208 Цивільно-процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі відмовити.

Ухвала окремо від рішення по справі оскарженню не підлягає. Заперечення на ухвалу включаються до апеляційної скарги на рішення суду.

Суддя: ОСОБА_3