Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 року Юр»ївський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючого судді Маренич С.О., при секретарі Літвіченко В.О., за участю представника позивача ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с.м.т. Юр»ївка цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Чернявщинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю,

В с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Чернявщинської сільської ради Юрївського району Дніпропетровської області про визнання права власності за набувальною давністю на житловий будинок № 24, розташований по вул. Кленовій в с. Чорноглазівка Юрївського району Дніпропетровської області.

В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначав, що 7/25 частин вищезазначеного житлового будинку на праві особистої власності належали його бабусі ОСОБА_3, а 18/25 частин цього ж будинку на праві особистої власності належали його батькові ОСОБА_4, при цьому після смерті в 2000 році ОСОБА_3 його батько ОСОБА_4 та мати ОСОБА_5 заволоділи належною ОСОБА_3 частиною спірного житлового будинку.

02.07.2001 року батько позивача ОСОБА_4 помер та за згодою своєї матері ОСОБА_5 позивач, після смерті батька, переїхав до житлового будинку № 24 по вул. Кленовій (раніше Матяша) в с. Чорноглазівка Юрївського району Дніпропетровської області та став в останньому проживати разом з дружиною ОСОБА_6, при цьому, у вказаному житловому будинку проживає до теперішнього часу, доглядає за ним, підтримує будинок та господарські споруди у належному стані, здійснює ремонтні роботи, утримує прилеглу до будинку земельну ділянку, тобто в якості власника несе тягар утримання цього майна.

Таким чином позивач зазначав, що більше 10-ти років безперервно та відкрито володіє вказаним житловим будинком, при цьому будь якими особами, а ні після смерті його батька, а ні після смерті його матері не було реалізоване право щодо оформлення та реєстрації права власності на спадкове майно.

На підставі викладеного, посилаючись на ст. 5, 316, 328, 344 ЦК України позивач просив визнати за ним право власності за набувальною давністю на житловий будинок № 24, розташований по вул. Кленовій в с. Чорноглазівка Юрївського району Дніпропетровської області.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги повністю підтримав, судові витрати по справі просив залишити за позивачем.

Відповідач по справі Чернявщинська сільська рада Юрївського району в судове засідання не зявилися, надали суду заяву про розгляд справи в їх відсутності, при цьому позовні вимоги повністю визнали та просили такі задовольнити (ас. 72).

Суд знаходить можливим розглянути дану справу у відсутності незявившогося відповідача по справі, проти чого представник позивача ОСОБА_1 в судовому засіданні не заперечував.

Заслухавши пояснення представника позивача ОСОБА_1, свідка ОСОБА_6, дослідивши письмові матеріали справи, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного:

- відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01.09.1990 року, виданого виконавчим комітетом Павлоградської районної ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_4 належить 18/25 частин будинку - «А», розташованого в с. Чорноглазово (ас. 9), про що також свідчить копія технічного паспорта, виготовленого на вказані 18/25 частин житлового будинку на імя власника ОСОБА_4 (ас. 10-12), акт обстеження домоволодіння в с. Чорноглазівка станом на 06.05.1989 року, з якого вбачається, що ОСОБА_4 належить 18/25 частин житлового будинку з господарськими спорудами, що складається з «А» - будинок, «а» - сіни, «В» гараж, «Г» - душ, «Д» вбиральня, «Е» - сарай, «Ж» - сарай, «З» - сарай, «к» - навіс, «2к» - колодязь, «№ 1-3» - огорожа (ас. 13).

Відповідно до копії свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 01.09.1990 року, виданого виконкомом Павлоградської районної ради народних депутатів, вбачається, що ОСОБА_3 є власником 7/25 частин житлового будинку, розташованого в с. Чорноглазово (ас. 15), про що також свідчить копія технічного паспорта, виготовленого на вказані 7/25 частин житлового будинку на імя власника ОСОБА_3 (ас. 16-18), акт обстеження домоволодіння в с. Чорноглазово станом на 06.05.1989 року, з якого вбачається, що ОСОБА_3 належить 7/25 частин житлового будинку, а саме в її користуванні фактично знаходиться «Б» - дім (ас. 19).

Відтак, в судовому засіданні встановлено, що спірний житловий будинок складається з двох частин, одна з яких в розмірі 18/25 частин належала ОСОБА_4, а інша в розмірі 7/25 частин ОСОБА_3.

Факт родинних відносин позивача з ОСОБА_3 та ОСОБА_4 підтверджений в судовому засіданні копією свідоцтва про народження позивача серії ІІІ-ЯР № 360459 від 24.02.1959 року (ас. 8), з якого вбачається, що батьком позивача є ОСОБА_4, матірю ОСОБА_5; копією свідоцтва про одруження батька позивача ОСОБА_4 з громадянкою ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_4) серії ЯФ № 186018 від 09.03.1954 року (ас. 21); копію свідоцтва про народження матері позивача ОСОБА_7 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_4) Н.П. серії ЯВ № 969582 від 02.07.1951 року (ас. 22), з якого вбачається, що бабусею позивача є ОСОБА_3.

Згідно копії актового запису про смерть № 21 від 17.10.2000 року, ОСОБА_3 померла 16.10.2000 року в с. Чорноглазівка Юрївського району Дніпропетровської області, при цьому, до смерті така проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_1 (ас. 59).

Згідно копії свідоцтва про смерть серії І-КИ № 353174 від 04.07.2001 року, батько позивача ОСОБА_4 помер 02.07.2001 року (ас. 14).

В судовому засіданні представник позивача пояснив, що після смерті батька позивач , за згодою своєї матері ОСОБА_5, переїхав проживати до спірного будинку де й мешкає разом з дружиною по теперішній час.

З довідки Чернявщинської сільської ради за № 462 від 15.09.2016 року, вбачається, що ОСОБА_2 з 2005 року проживає без реєстрації в будинку № 24 по вул. Матяша (нині Кленова) в с. Чорноглазівка Юрївського району Дніпропетровської області разом з дружиною ОСОБА_6 (ас. 37).

З письмових пояснень ОСОБА_8, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_9, який проживає в ІНФОРМАЦІЯ_3, ОСОБА_10, який проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4 вбачається, що ОСОБА_2, разом з дружиною ОСОБА_6, з 2005 року дійсно постійно проживає в ІНФОРМАЦІЯ_5, при цьому ведуть господарські справи, ремонтують будівлі, підтримують будинок в належному стані (ас. 54-56). Дані пояснення у суду сумнівів не викликають, оскільки дійсність підпису громадян на таких заявах посвідчена секретарем Чернявщинської сільської ради Юрївського району ОСОБА_11.

Опитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що в спірному будинку разом з чоловіком фактично стали проживати після смерті батька позивача, який помер в липні 2001 року і проживають в такому до теперішнього часу, будь яких самочинних споруд на території будинку не зводили, по місцю реєстрації ні свідок, ні позивач (чоловік свідка) не проживають, оскільки в належній їм квартирі, яка знаходиться в м. Тернівка Дніпропетровської області, мешкають їхні діти.

З копій технічних паспортів на спірний житловий будинок, що долучені до матеріалів справи (ас. 10-12, 16-18), а також довідки КП «Павлоградське МБТІ» № 105 від 03.10.2016 року, наявність самочинно збудованих споруд на території житлового будинку судом не встановлено (ас. 69).

З довідки Чернявщинської сільської ради № 426 від 31.08.2016 року вбачається, що спірному домоволодінню присвоєна адреса - вул. Кленова, 24 на підставі розпорядження сільського голови Чернявщинської сільської ради № 05 від 10.02.2016 року (ас. 23).

Щодо матері позивача ОСОБА_5 встановлено, що остання з квітня місяця 2006 року та до дня смерті, а саме до 19.08.2015 року мешкала разом з донькою ОСОБА_12 за адресою - м. Тернівка, вул. Шахтарська, 3/75, що підтверджено в судовому засіданні копією акта від 31.03.2016 року № 485 та довідкою № 828 від 31.03.2016 року, виданих Тернівським житлово комунальним підприємством м. Тернівка (ас.24).

В судовому засіданні встановлено, що після смерті ОСОБА_4 та ОСОБА_3 інформація щодо заведених спадкових справ та видачі на їх підставі свідоцтв про право на спадщину відсутня (ас. 65-68,70).

Відповідно до ст. 344 ЦК України особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п'яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Право власності на нерухоме майно, що підлягає державній реєстрації, виникає за набувальною давністю з моменту державної реєстрації. Право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду.

Відповідно до п. 9 постанову ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» при вирішенні спорів, пов'язаних із набуттям права власності за набувальною давністю, суди повинні враховувати, зокрема, таке:

- володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності;

- володіння визнається відкритим, якщо особа не приховувала факт знаходження майна в її володінні. Вжиття звичайних заходів щодо забезпечення охорони майна не свідчить про приховування цього майна;

- володіння визнається безперервним, якщо воно не переривалось протягом всього строку набувальної давності. У разі втрати не із своєї волі майна його давнісним володільцем та повернення цього майна протягом одного року або пред'явлення протягом цього строку позову про його витребування набувальна давність не переривається (частина третя статті 344 ЦК України). Не переривається набувальна давність, якщо особа, яка заявляє про давність володіння, є сингулярним чи універсальним правонаступником, оскільки в цьому разі вона може приєднати до часу свого володіння увесь час, протягом якого цим майном володіла особа, чиїм спадкоємцем (правонаступником) вона є (частина друга статті 344 ЦК України).

Враховуючи положення статей 335 і 344 ЦК, право власності за набувальною давністю може бути набуто на майно, яке належить на праві власності іншій особі ( а не особі, яка заявляє про давність володіння), а також на безхазяйну річ. Отже, встановлення власника майна або безхазяйності речі є однією з обставин, що має юридичне значення, і підлягає доведенню під час ухвалення рішення суду (стаття 214 ЦПК).

Ураховуючи положення пункту 8 Прикінцевих та перехідних положень ЦК про те, що правила статті 344 ЦК про набувальну давність поширюються також на випадки, коли володіння майном почалося за три роки до набрання чинності цим Кодексом, та беручи до уваги, що ЦК набрав чинності з 1 січня 2004 року, положення статті 344 ЦК поширюються на правовідносини, що виникли з 1 січня 2001 року. Отже, визнання судом права власності на нерухоме майно за набувальною давністю може мати місце не раніше 1 січня 2011 року.

При цьому, суди мають виходити з того, що коли строк давнісного володіння почався раніше 1 січня 2001 року, то до строку, який дає право на набуття права власності за набувальною давністю, зараховується лише строк з 1 січня 2001 року. Разом із тим, якщо перебіг строку володіння за давністю почався після цієї дати, то до строку набувальної давності цей період зараховується повністю.

Можливість пред'явлення до суду позову про визнання права власності за набувальною давністю випливає з положень статей 15, 16 ЦК, а також частини четвертої статті 344 ЦК, згідно з якими захист цивільних прав здійснюється судом шляхом визнання права. У зв'язку з цим особа, яка заявляє про давність володіння і вважає, що у неї є всі законні підстави бути визнаною власником майна за набувальною давністю, має право звернутися до суду з позовом про визнання за нею права власності.

Відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або його правонаступник. У разі якщо попередній власник нерухомого майна не був і не міг бути відомим давнісному володільцю, то відповідачем є орган, уповноважений управляти майном відповідної територіальної громади.

Виходячи зі змісту частини першої статті 344 ЦК, відсутність державної реєстрації права власності на нерухоме майно не є перешкодою для визнання права власності на це майно у зв'язку зі спливом строку набувальної давності, оскільки така державна реєстрація може бути здійснена після визнання права власності за набувальною давністю.

Рішення суду, що набрало законної сили, про задоволення позову про визнання права власності за набувальною давністю є підставою для реєстрації права власності в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Отже, враховуючи, що позивач добросовісно заволодів чужим майном і понад 10-ти років продовжує відкрито, безперервно володіти житловим будинком з господарськими спорудами, розташованим за адресою - с.Чорноглазівка, вул. Кленова, 24 Юр»ївського району Дніпропетровської області , суд вважає за можливе визнати за ним право власності на вказаний житловий будинок за набувальною давністю.

Враховуючи волю представника позивача, суд знаходить можливим судові витрати по справі залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 213, 215, 218, 222, 294 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_2 до Чернявщинської сільської ради Юр»ївського району Дніпропетровської області про визнання права власності на житловий будинок за набувальною давністю - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, уродженцем ІНФОРМАЦІЯ_7»ївського району Дніпропетровської області (паспорт серії АК № 758086, виданий Юр»ївським РВ УМВС України в Дніпропетровській області 09.12.1999 року) право власності за набувальною давністю на житловий будинок з господарськими спорудами № 24, розташований по вул. Кленовій (раніше Матяша) в с. Чорноглазівка Юр»ївського району Дніпропетровської області , 18/25 частин якого на праві особистої власності належали ОСОБА_4, померлому 02 липня 2001 року, 7/25 частин якого на праві особистої власності належали ОСОБА_3, померлій 16 жовтня 2000 року.

Рішення може бути оскаржено до Дніпропетровського апеляційного суду через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя : С.О.Маренич