Справа № 743/1195/16-ц
Провадження №2/743/366/16
19 жовтня 2016 року Ріпкинський районний суд Чернігівської області у складі:
головуючого - судді Сташківа В.Б.,
при секретарі Нерус Н.І.,
за участю позивачки ОСОБА_1,
представника Ріпкинської районної державної адміністрації
Чернігівської області ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Ріпки в залі суду цивільну справу
за позовом ОСОБА_1
до ОСОБА_3
про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітній
дитині без згоди та супроводу батька,
треті особи на стороні позивача, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору:
- Ріпкинська районна державна адміністрація Чернігівської області,
- Добрянська селищна рада Ріпкинського району Чернігівської області,
В жовтні 2016 р. ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, в якому просила:
- надати дозвіл на тимчасовий виїзд за межі України до ОСОБА_4 Білорусь та Російської Федерації її неповнолітній дитині ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в її супроводі, без згоди і супроводу батька ОСОБА_3, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку;
- дозволити їй здійснювати оформлення проїзних документів на тимчасовий виїзд за межі території України малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, без згоди батька, до досягнення дитиною шістнадцятирічного віку.
В обґрунтування своїх вимог ОСОБА_1 зазначає, що:
- в період шлюбу між нею та відповідачем у них народився син ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1;
- після розірвання шлюбу дитина проживає і перебуває на її утриманні;
- вона має бажання та можливість організовувати тимчасові виїзди дитини до Російської Федерації (до бабусі ОСОБА_6) та до ОСОБА_4 Білорусь, (до дідуся ОСОБА_7, дядьків ОСОБА_8 та ОСОБА_9), однак відповідач, всупереч інтересам дитини, безпідставно відмовляє в наданні офіційної згоди на їх виїзд за межі України.
В судовому засіданні ОСОБА_1 позов підтримала, з підстав вказаних в ньому, не заперечувала проти проведення по справі заочного розгляду.
Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, з місця його реєстрації повернулась не врученою судова повістка з поміткою «за значеною адресою не проживає», що в силу ч.5 ст. 74 ЦПК України та ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод свідчить про належне його повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з наведеного, зважаючи на ч. 1 ст. 224 ЦПК України та враховуючи те, що ОСОБА_1 не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд знаходить, що є всі умови проведення заочного розгляду справи у відсутності представника відповідача.
Судом було проведено заміну:
- органу опіки і піклування Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області на Добрянську селищну раду Ріпкинського району Чернігівської області;
- службу у справах дітей Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області на Ріпкинську районну державну адміністрацію Чернігівської області.
Представник Добрянської селищної ради Ріпкинського району Чернігівської області, в судове засідання не зявився, надіславши клопотання про розгляд справи у їх відсутність.
В судовому засіданні представник Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_2 вказала на обґрунтованість вимог ОСОБА_1 та на те, що надання дозволу, який просить позивачка, відповідає якнайкращим інтересам дитини.
Заслухавши пояснення позивачки ОСОБА_1, представника Ріпкинської районної державної адміністрації Чернігівської області ОСОБА_2, дослідивши наявні матеріали справи, суд приходить до такого висновку.
Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_1 та відповідач ОСОБА_3 перебували у шлюбі, зареєстрованому 21.08.2010 р. Відділом РАЦС Чернігівського міського управління юстиції (актовий запис № 1291), від якого мають 1 малолітню дитину ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та який був розірваний, на підставі рішення Ріпкинського районного суду Чернігівської області від 15 травня 2014 року.
Судом встановлено, що ОСОБА_7, який є громадянином ОСОБА_4 Білорусь та доводиться батьком по відношенню до позивачки та рідним дідусем по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та його сини: ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які є громадянами ОСОБА_4 Білорусь - проживають в агромістечку Уть Добрушського району Гомельської області Республіки Білорусь.
Судом встановлено, що громадянка України ОСОБА_6, яка доводиться матірю по відношенню до позивачки та бабусею по відношенню до ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 - постійно проживає та має дозвіл на роботу на території Російської Федерації.
Відповідно до ч. 1 ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини.
Згідно зі ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом.
Статтею 157 СК України визначено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини.
У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.
Європейський Суд з прав людини у пункті 54 Рішення по справі «Хант проти України» наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які у залежності від природи та важливості можуть переважать над інтересами батьків. Зокрема стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоровю чи розвитку дитини.
Відповідно до п.3 ч.3 ст. 313 ЦК України фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.
Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" від 21 січня 1994 року № 3857-ХІІ, в редакції Закону України від 14 липня 2016 року № 1474-VIII "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо документів, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус, спрямованих на лібералізацію Європейським Союзом візового режиму для України"
Згідно ст. 3 зазначеного Закону перетинання громадянами України державного кордону України здійснюється при пред'явленні одного з документів, вказаних в ст. 2 цього Закону.
Відповідно до п. 3, 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57, перетинання державного кордону для виїзду за межі України громадянами, які не досягли 16-річного віку, здійснюється лише за згодою обох батьків та в їх супроводі. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється за нотаріально посвідченою згодою другого з батьків із зазначенням у ній держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі, якщо другий з батьків відсутній у пункті пропуску. Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків можливий у разі пред'явлення рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків.
Правилами оформлення і видачі паспорта громадянина України для виїзду за кордон і проїзного документа дитини, їх тимчасового затримання та вилучення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 31 березня 1995 р. № 231 (із змінами) визначено зокрема, що виїзд неповнолітніх громадян України за межі території України здійснюється за одним із таких документів: паспорт громадянина України для виїзду за кордон, виданий дітям громадянам України згідно з цими правилами; проїзний документ дитини, виданий відповідно до Правил; паспорт громадянина України для виїзду за кордон одного з батьків, у який, відповідно до Правил, записано дитину, яка прямує у його супроводі через державний кордон.
Статтею 18 цих Правил передбачено, що оформлення паспорта/ проїзного документа здійснюється на підставі заяви батьків (законних представників батьків чи дітей), а у разі, коли батьки не перебувають у шлюбі між собою, - того з них, з ким проживає дитина, справжність підпису яких засвідчено нотаріально. За наявності заперечень одного з батьків документ може бути оформлено на підставі рішення суду.
Враховуючи наведене, те, що:
- виїзд дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 до Російської Федерації (до бабусі ОСОБА_6) та до ОСОБА_4 Білорусь, (до дідуся ОСОБА_7) відповідає інтересам дитини, за своєю метою має сприяти загальному розвитку дитини, в той же час відповідач ОСОБА_3 не надає згоду на виїзд дитини за кордон, що в розрізі даних правовідносин порушує права та інтереси неповнолітньої дитини;
- відповідно до ст. ст. 212-214 ЦПК України та з урахуванням абз. 1 п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27.01.1995 року № 57 суд повинен зазначити в рішенні назву держави прямування та відповідного часового проміжку перебування у цій державі;
- позивачка не довела факт її родинних відносин з ОСОБА_8 та ОСОБА_9,
суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, виклавши резолютивну частину рішення наступним чином:
«- надати дозвіл на разовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Російської Федерації у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, з метою гостювання разом з матірю АНТІПІНОЮ О.В. у її матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2;
- надати дозвіл на разовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до ОСОБА_4 Білорусь у супроводі матері ОСОБА_1, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, з метою гостювання разом з матірю АНТІПІНОЮ О.В. у її батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3;
- надати дозвіл ОСОБА_1, на оформлення проїзних документів на імя малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для разового виїзду за межі України:
-до Російської Федерації, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3А;;
-до ОСОБА_4 Білорусь, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3А.».
Згідно ст.88 ЦПК України, з ОСОБА_3 підлягають стягненню на користь ОСОБА_1 понесені по справі судові витрати.
Керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 88, 208, 209, 212, 215, 218, 224-226 ЦПК України, ст. 313 ЦК України, ст.ст. 2, 3 Закону України «Про порядок виїзду з України і в»їзду в Україну громадян України», п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про надання дозволу на виїзд за межі України неповнолітній дитині без згоди та супроводу батька задовольнити частково.
Надати дозвіл на разовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до Російської Федерації у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, з метою гостювання разом з матірю АНТІПІНОЮ ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 у її матері ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.
Надати дозвіл на разовий виїзд малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, за межі України до ОСОБА_4 Білорусь у супроводі матері ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, з метою гостювання разом з матірю АНТІПІНОЮ ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_4 у її батька ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3.
Надати дозвіл ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4 на оформлення проїзних документів на імя малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, для разового виїзду за межі України:
- до Російської Федерації, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5;
- до ОСОБА_4 Білорусь, строком на три місяці, який належить обраховувати з дати набрання даним рішенням суду законної сили, без згоди та супроводу батька дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_5.
В задоволенні решти вимог відмовити.
Стягнути з ОСОБА_3 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) 551 грн. 20 коп. в якості відшкодування судового збору.
Заочне рішення може бути переглянуто Ріпкинським районним судом, за письмовою заявою представника відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернігівської області через Ріпкинський районний суд Чернігівської області протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення шляхом подання апеляційної скарги.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене представником відповідача в апеляційному порядку.

Головуючий В.Б.Сташків