АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 595/775/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Федорончук В.Б.
Провадження № 22-ц/789/901/16 Доповідач - Ткач З.Є.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29 червня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Ткача З.Є.

суддів - Міщій О. Я., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Шмигельська І.З.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди,-

В С Т А Н О В И Л А :

У квітні 2016 року ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до Головного територіального управління юстиції в Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди.

Ухвалою Бучацького районного суду від 18 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 залишено без руху і надано позивачеві строк для усунення недоліків.

Ухвалою Бучацького районного суду від 27 травня 2016 року позовну заяву ОСОБА_1 повернуто позивачу у зв'язку з невиконанням ухвали суду від 18 травня 2016 року про усунення недоліків позовної заяви.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить ухвалу суду від 27 травня 2016 року скасувати, посилаючись на те, що ухвала суду постановлена з порушенням норм цивільно-процесуального закону.

Розглянувши матеріали позовної заяви, колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_1 підлягає до задоволення з наступних мотивів.

Суд першої інстанції, визнаючи позовну заяву неподаною та повертаючи позивачу, виходив з того, що подана позовна заява не відповідає вимогам ст. 119 ЦПК України і, після залишення такої заяви без руху, недоліки не були усунуті.

Колегія суддів не погоджується з такими висновками суду першої інстанції, враховуючи наступне:

Відповідно до ст. 119 ЦПК України позовна заява подається в письмовій формі, а також повинна містити найменування суду, ім'я позивача і відповідача, а також їхнє місце проживання або місцезнаходження, зміст позовних вимог, ціну позову щодо вимог майнового характеру, виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування, перелік документів, що додаються до заяви.

Як вбачається зі змісту ухвали від 18 травня 2016 року про усунення недоліків позовної заяви суддя зазначив, що позовна заява не містить місцезнаходження відповідача, змісту позовних вимог, ціни позову, викладу обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, не вказані докази, що підтверджують кожну обставину та не вказано переліку документів, що додаються до заяви.

Колегія суддів вважає, що заява не може бути визнана неподаною та повернута за мотивами зазначеними судом першої інстанції.

Як вбачається з матеріалів справи, висновки суду першої інстанції про невідповідність позовної заяви вимогам вищенаведеної норми є безпідставними.

Вирішуючи питання про відповідність позовної заяви ОСОБА_1 вимогам ст. 119 ЦПК України, суд не взяв до уваги зміст первинної позовної заяви ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди, відносно якої 05 травня 2016 року винесено ухвалу про усунення її недоліків у зв'язку з нечитабельністю.

Цей недолік позивач усунув, надав суду додаткову заяву рукописного тексту.

Апеляційний суд бере до уваги і те, що хоча окремі слова в первинній заяві не чітко надруковані, однак цей недолік не позбавляє розуміння основного змісту позовних вимог, в якій він просить стягнути моральну шкоду у розмірі 20000 грн. мотивуючи тим, що Головне територіальне управління юстиції у Тернопільській області, відділ ДВС Бучацького районного управління юстиції на протязі трьох років на може правильно систематизувати та упорядкувати всі його документи, які він надсилає їм на адресу щодо зобов'язання Управління пенсійного фонду України у Бучацькому районі провести нарахування та виплату йому підвищення до пенсії, призначеного ст. 6 ЗУ Про соціальний захист дітей війни у розмірі 30 % мінімальної пенсії за віком з врахуванням вимог ч.1 ст.28 Закону України Про загальнообов'язкове державне пенсійне страхування, за період з 23 вересня 2010 року по 23 липня 2011 року, з врахуванням виплачених сум.

Стверджує, що він є інвалідом першої групи паралізований, не ходить, дружина також хвора, проживають тільки вдвох, постійно переживає душевні хвилювання щодо невиплачених коштів, перебуває на лікуванні в Бучацькій лікарні неврології на що витрачає значні свої власні заощадження.

Окрім того, оскаржувала ухвала, порушує право позивача на захист його цивільних прав та інтересів, передбачених ст. 3 ЦПК України.

Апеляційний суд вважає, що судом першої інстанції безпідставно було визнано позовну заяву неподаною та повернуто позивачу, а тому оскаржувана ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права і підлягає скасуванню, а справа направленню до суду першої інстанції з передачею питання на новий розгляд відповідно до вимог п.3 ст.312 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Ухвалу Бучацького районного суду Тернопільської області від 27 травня 2016 року скасувати і передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції.

Головуючий

Судді: