Справа № 362/4342/16-ц Головуючий у І інстанції Марчук О. Л.
Провадження № 22-ц/780/6018/16 Доповідач у 2 інстанції Кулішенко Ю. М.
Категорія 20 09.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

09 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Кулішенка Ю.М.,

суддів: Сушко Л.П., Ігнатченко Н.В.

за участю секретаря: Волинець Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування,

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про визнання недійсним договору дарування.

Позивачем подано заяву про забезпечення позову шляхом заборони відповідачу ОСОБА_2 будь-яким способомвідчужувати спірне нерухоме майно, заборонити відповідачу ОСОБА_2 вчиняти будь-які правочини відносно спірних об'єктів нерухомого майна та накладення арешту на спірне нерухоме майно у вигляді житлового будинку і земельної ділянки.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року заяву ОСОБА_3 задоволено.

Накладено арешт на належний ОСОБА_2 житловий будинок № 53 (п'ятдесят три), загальною площею 250,1 кв.м., що розташований по АДРЕСА_1.

Накладено арешт на належну ОСОБА_2 земельну ділянку площею 0,1197 га, для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер НОМЕР_1, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

В апеляційній скарзі відповідач ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу скасувати.

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що позивачем заявлено вимоги лише немайнового характеру, без будь - яких вимог щодо нерухомого майна.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційну скаргу слід відхилити з таких підстав.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив із того, що невжиття заходів забезпечення позову в обраний позивачем спосіб може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду, в зв'язку із чим необхідно забезпечити позов шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Колегія суддів погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, оскільки вони є обґрунтованими, відповідають обставинам справи і вимогам закону.

Відповідно до ч.1,3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 152 ЦПК України, позов забезпечується, зокрема, шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими вимогами.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Невжиття заходу забезпечення позову - накладення арешту на житловий будинок та земельну ділянку, що належить ОСОБА_2 на праві власності, може призвести до відчуження вищевказаного майна, а в подальшому утруднити виконання судового рішення у разі задоволення позову про визнання договору дарування недійсним.

Посилання апелянта на те, що позивачем не заявлено вимог майнового характеру, а тому накладення арешту на майно відповідно до п.1 ч.1 ст.152 ЦПК України є безпідставним не заслуговують на увагу.

Правомірність позову, як і доводи щодо відсутності правових підстав для його задоволення, можуть бути перевірені лише судом першої інстанції у судовому засіданні при ухваленні рішення по суті спору.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції відповідає матеріалам справи, ухвалена без порушення норм матеріального та процесуального права і повинна залишатися без змін.

Керуючись ст. ст. 307, 312, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Васильківського міськрайонного суду Київської області від 26 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: