Справа № 635/5514/16-ц
Провадження № 2/635/2593/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

07 листопада 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого - судді Полєхіна А.Ю.

за участю секретаря судового засідання Письменної В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк Приват Банк до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Публічне акціонерне товариство ОСОБА_1 банк Приват Банк (далі ПАТ КБ «ПриватБанк») звернулося до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з ОСОБА_2 на його користь заборгованість за кредитним договором №DNH4KP20821164 від 23 жовтня 2006 року в розмірі 37750,36 грн., а також судові витрати з судового збору в розмірі 1378,00 грн.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 23 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 укладено кредитний договір, за яким Закрите акціонерне товариство ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» надало відповідачу кредит у сумі 9035,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 25,08% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а відповідач зобовязався повернути кредит та сплатити відсотки та комісію за користування кредитними коштами у встановлені договором строки. Відповідач свої зобовязання за договором не виконав, не здійснював погашення заборгованості у порядку та строки, встановлені договором, у звязку з чим станом на 24 червня 2016 року за ним утворилася заборгованість у розмірі 108264,49 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 8819,07 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом у розмірі 30194,59 грн., пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 69250,83 грн. Разом з тим, рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 стягнута сума заборгованості за зазначеним кредитним договором у розмірі 72787,96 грн., у звязку з чим не погашеною на даний час залишилася сума заборгованості у розмірі 35476,53 грн. Крім того, у звязку з порушення кредитних зобовязань, відповідачу також був нарахований штраф за несвоєчасність виконання зобовязання за договором у розмірі 500 грн. (фіксована частина) та 1773,83 грн. (процентна складова). На даний час відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань за кредитним договором.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі /а.с. 40/.

Відповідач ОСОБА_2, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи /а.с. 39/, в судове засідання не зявився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав /а.с. 42/.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

23 жовтня 2006 року між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк» (свідоцтво про державну реєстрацію юридичної особи №054809 серії А01, статут ПАТ КБ «ПриватБанк») та ОСОБА_2 укладений кредитний договір №DNH4KP20821164, за умовами якого ОСОБА_1 надає позичальнику строковий кредит у сумі 9035,00 грн. на строк 42 місяця до 23 квітня 2010 року включно зі сплатою відсотків за його користування у розмірі 2,09% у місяць на суму залишку заборгованості по кредиту, а відповідач зобовязався повернути отриманий кредит, сплатити відсотки у встановлені даним Договором терміни, а також виконати інші зобовязання згідно цього Договору в повному обсязі. Заява ОСОБА_2, Умови надання споживчого кредиту фізичним особам є по суті кредитним договором, укладеним між Закритим акціонерним товариством ОСОБА_1 банк «ПриватБанк» та ОСОБА_2 /а.с. 9/.

Відповідно до ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.

Зі змісту зазначеного кредитного договору вбачається, що ОСОБА_2 підтвердив своїм особистим підписом, що ознайомився і згодний з Умовами та правилами надання банківських послуг.

У зазначеному кредитному договорі та Умовах надання споживчого кредиту фізичним особам («Розстрочка») Стандарт визначені всі суттєві умови кредитного договору щодо виду банківських послуг, строку дії договору, валюти, процентної ставки, умов повернення кредиту, відповідальності за порушення зобов'язань та інші.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Як вбачається зі змісту вищевказаного кредитного договору, свої зобовязання банк перед відповідачем виконав.

Відповідно до умов зазначеного договору, викладених в заяві позичальника, яка є невідємною частиною кредитного договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, за який приймається період з 21 до 28 числа кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 326,99 грн. для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, а також інші витрати згідно Умов. Позичальник зобовязався повернути суму кредиту, процентів, комісію відповідно до Заяви та Умов /а.с. 9/.

Частиною 4 кредитного договору визначений порядок сплати сум за кредитом, так згідно ч. 4.1. кредитного договору, за користування кредитом у період з дати укладення даного договору до дати погашення кредиту позичальник щомісяця в період сплати сплачує відсотки в розмірі, зазначеному у тарифах та заяві.

Судом встановлено, що відповідачем не в повному обсязі сплачувалися сума кредиту та проценти за користування кредитом, у звязку з чим станом на 24 червня 2016 року за ним утворилася заборгованість за кредитом у розмірі 8819,07 грн. та заборгованість по процентам за користування кредитом у розмірі 30194,59 грн.

Таким чином, відповідачем були порушені умови договору щодо своєчасного погашення заборгованості та сплати обумовлених договором платежів.

Згідно ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 21 жовтня 2013 року з ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» стягнута заборгованість за кредитним договором у загальному розмірі 72787,96 грн. та судовий збір у розмірі 727,88 грн. Зі змісту зазначеного рішення суду вбачається, що заборгованість за кредитним договором виникла у звязку з невиконання боржником своїх зобовязань за кредитним договором та систематичним неповерненням належної до сплати частини кредиту та нарахованих відсотків, станом на 06 серпня 2013 року заборгованість за кредитом складала 72787,96 грн., з яких 8819,07 грн. заборгованість за кредитом, 24060,74 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом, 35965,87 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, 500,00 грн. штраф (фіксована частина), 3442,88 грн. штраф (процентна складова) /а.с. 5/.

Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Згідно ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Згідно зі ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ч.1 ст.598 ЦК України зобов'язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом.

Главою 50 ЦК України передбачений перелік підстав припинення зобов'язань, у тому числі виконання зобов'язання, проведеного належним чином. З аналізу норм зазначеної глави 50 ЦК України вбачається, що рішення суду про стягнення заборгованості в зв'язку з невиконанням зобов'язання не припиняє виконання зобов'язання, будь-які інші підстави припинення зобов'язання кредитним договором сторонами не встановлені, а тому правовідносини, що склалися між сторонами на підставі кредитного договору від 23 жовтня 2006 року продовжуються.

Судом встановлено, що після постановлення зазначеного судового рішення, відповідач продовжує ухилятися від виконання своїх зобовязань за вказаним кредитним договором, у звязку з чим станом на 24 червня 2016 року, сума заборгованості за кредитним договором складає 35476,53 грн.

Відповідно до правових висновків Верховного Суду України, наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобовязання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України (постанова Верховного Суду України від 20 грудня 2010 р. у справі № 3-57гс10; постанова Верховного Суду України від 4 липня 2011 р. у справі № 3-65гс11; постанова Верховного Суду України від 12 вересня 2011 р. у справі № 3-73гс11; постанова Верховного Суду України від 24 жовтня 2011 р. у справі № 3-89гс11; постанова Верховного Суду України від 14 листопада 2011 р. у справі № 3-116гс11).

Згідно зі ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобовязання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Відповідно до ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

Згідно ч. 1 ст. 550 ЦК України, право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

Відповідальність позичальника за невиконання своїх зобовязань за кредитним договором встановлена зокрема п. 5 Кредитного договору, а саме: у разі порушення Позичальником будь-якого з зобовязань щодо своєчасного погашення заборгованості за кредитом та сплати відсотків за користування кредитом, ОСОБА_1 має право нарахувати, а Позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки платежу.

Крім того, відповідно до п. 5 Умов договору, який зобовязує відповідача у разі порушення ним строків платежів по будь-якому з грошових зобовязань більш ніж на 30 днів сплатити Банку штраф у розмірі 500 гривень + 5% від суми заборгованості, станом на 24 червня 2016 року відповідачу також був нарахований штраф у розмірі 500 грн. його фіксована частина та 1773,83 грн. процентна складова.

Таким чином, загальна сума заборгованості за кредитним договором від 23 жовтня 2006 року станом на 24 червня 2016 року, яка підлягає стягнення з відповідача на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» складає 37750,36 грн.

Судом встановлено, що на час розгляду справи у суді відповідачем не була погашена вказана сума заборгованості.

Суду не надано беззаперечених, належних та допустимих доказів, які свідчать про звернення відповідача до банку із заявою про припинення дії договору або про його розірвання, а також про наявність підстав звільнення відповідача від відповідальності за порушення зобовязання, відповідно до ст. 617 ЦК України.

Враховуючи, що ОСОБА_2 взятих на себе кредитних зобов'язань в строки, передбачені кредитним договором, не виконав, суд знаходить позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Згідно платіжного доручення № ВО900В13JZ від 30 червня 2016 року позивачем при предявленні позову до суду були понесені витрати по сплаті судового збору у сумі 1378,00 грн. /а.с. 2/.

Питання про стягнення понесених позивачем судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст.88 ЦПК України, а саме позивачу суд присуджує з відповідача понесені ним і документально підтверджені судові витрати з судового збору.

На підставі викладеного і керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 174, 197, 209, 212-215 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк (р/р № 3111, МФО 305299, ) заборгованість за кредитним договором №DNH4KP20821164 від 23 жовтня 2006 року в розмірі 37750 (тридцять сім тисяч сімсот пятдесят) гривень 36 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 ПриватБанк (р/р № 3111, МФО 305299, ) судові витрати з судового збору в розмірі 1378 (одна тисяча триста сімдесят вісім) гривень 00 копійок.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його отримання апеляційної скарги.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - А.Ю. Полєхін