Справа № 545/2518/16-ц
Провадження № 2/545/1120/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"22" грудня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Потетій А.Г.,

при секретарі Задорожна Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ультима", про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заробітної плати та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Полтавського районого суду Полтавської області з позовом до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю "Ультима", про встановлення факту перебування в трудових відносинах, стягнення заробітної плати та моральної шкоди, посилаючись на те, що він 04.04.2015 року влаштувався на роботу до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на посаду охоронця, й працював там до 26.06.2015 року. Робота носила постійний характер. Працював в Решетилівському районі, на охороні обєкту - сільськогосподарського підприємства «Бурат-Агро».

Після звільнення за власним бажанням, позивачу стало відомо, що у його трудовій книжці відсутній запис про те, що останній перебував у трудових відносинах на даному підприємстві. Заробітну плату позивачу виплатили лише частково, у розмірі 1 340 грн., про що останній розписувався у відповідній відомості. Трудового договору не підписував.

Вважає дії відповідача незаконним та такими, що суперечать діючому законодавству України, зокрема положенням ст. 48 КЗпП України, відповідно до якої трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад пять днів.

Позивач звернувся до начальника підприємства, проте він відмовився вирішити дане непорозуміння. Після відмови роботодавця відповідним чином оформити трудові правовідносини та виплатити зарплатню, ОСОБА_1 звернувся із скаргою до начальника Державної інспекції України з питань праці, проте дана установа відмовилася займатися справою на підставі відсутності повноважень щодо перевірки та встановлення факту перебування працівника у трудових відносинах на підприємстві та факту не видачі заробітної плати, якщо це не зафіксовано у письмовій формі. ,

Під час прийому ОСОБА_1 на роботу відповідач запевнив, що заробітна плата в місяць буде не менше 3 600 грн. Фактично позивач відпрацював в період 04.04.2015 року- 26.06.2015 року- 83 доби, по 18-22 години кожну добу. Відповідно заробітна платня за цей період складала 14 940 (83 доби X 180 грн.) за вирахуванням 1 340 грн., сплачених відповідачем. Таким чином, розмір заборгованості становить 13 600 грн., які підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Крім того, відмова відповідача від виплати та невиплата належної заробітної платні спричинило позивачу суттєві душевні страждання, значні хвилювання, переживання щодо долі своїх зароблених грошей. Впродовж останніх місяців ОСОБА_1 знаходиться з вини відповідача у скрутному матеріальному становищі. Зявилася заборгованість по кредиту в банку, вимушений витрачати свій час на відновлення свого порушеного права та на стягнення у судовому порядку належних коштів.

Відповідно вимог до ст. 23 Цивільного Кодексу України, позивач має право на відшкодування моральної шкодн, завданої внаслідок порушення відповідачем його прав, а саме внаслідок протиправної невиплати ним належної ОСОБА_1 заробітної плати.

Спричинену моральну шкоду позивач оцінює у 10 000 гривень.

Згідно із частиною 1 статті 43 Конституції України, кожен мас право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку він вільно погоджується.

За змістом ст. 233 ч. 1 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 "Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001р. № 260, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного суду України "Про практику розгляду судами трудових спорів" № 9 від 06.11.92 року, укладання трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства, установи, організації чи уповноваженого ним органу. Фактичний допуск до роботи вважається укладанням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота проводилась за розпорядженням чи з відома власника або уповноваженого ним органом.

Позивач прохав суд встановити факт перебування його у трудових відносинах в період з 04.04.2015 року по 26.06.2015 року із ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на посаді охоронця.

Зобовязати відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття останнього на роботу на посаду охоронця 04.04.2015 року та запис про звільнення із займаної посади 26.06.2015 року за власним бажанням.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за період з 04.04.2015 року по 26.06.2015 року в сумі 13 600 гривень.

Стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на його користь 10 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Допустити негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

В судовому засіданні позивач пояснив, що на зустрічі однокурсників , яка відбувалась в березні 2015 року один його знайомий запропонував роботу охоронника з високою оплатою праці,на що він погодився. 1 чи 2 квітня 2015 року його знайомий привіз його в м.Полтаву, де він написав заяву про прийняття його на роботу охоронником на ім.»я директора ТОВ «Ультима» , місце знаходження місто Кіровоград. Написання заяви відбувалось в м.Полтава (поблизу пам»ятника- на якому стоїть лев), точну адресу приміщення назвати не зміг, але пам»ятає , що приміщення де він писав заяву належить фірмі «Титан 21». Написавши віддав її присутній жінці. З наказом про прийняття його на роботу не ознайомлювали. 4 квітня до нього подзвонив начальник охорони Білоус і повідомив , що йому в цей день необхідно заступити на чергування. І він його забравши привіз на об»єкт в смт.Решетилі , Полтавської області. Спочатку приблизно дві неділі він- Калініченко робив на об»єкті в с.Новоселівці, Решетилівського району , а потім в с.Глибока Балка , Решетилівського району. Працював кожний день , цілодобово, бо не було заміни до 26.06.2015 року. За роботу йому платили по 50грн. коли раз на тиждень а коли раз на два тижні. При цьому обіцяли платити по 3700грн. в місяць. Також разом з ним деякий час чергували ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Відповідач в судове засідання не з»явився, викликався належним чином по електронній пошті , однак оскільки до суду були надані письмові заперечення від представника відповідача суд продовжив розгляд справи по суті. В своїх запереченнях представник відповідача послався на те, що ОСОБА_1 ніколи не працював на ТОВ «Ультима», жодних трудових договорів (контрактів) товариство з ним не укладало.

Ні яких окремих філій у інших містах ТОВ «Ультима» не має. Працевлаштування (звільнення) робітників проводилось безпосередньо генеральним директором в м. Кіровограді. Більш того, при працевлаштуванні кандидатом надаються заява, трудова книжка, ксерокопія паспорта ідентифікаційного коду, а також медична довідка встановленого зразка. Також перед оформленням кандидата на посаду охоронця, чи іншого працівника він проходить співбесіду і тільки після проходження співбесіди керівник приймає рішення про працевлаштування або відмову у працевлаштуванні.

Згідно зі ст.24 КЗпП України, укладення трудового договору оформляється наказом чи розпорядженням власника підприємства установи, організації чи уповноваженого ним органу. Факт допуск до роботи вважається укладенням трудового договору незалежно від того, чи було прийняття на роботу належним чином оформлене, якщо робота провадилась за розпорядженням чи відома власника або уповноваженого ним органу.

Ніякого фактичного дозволу на початок виконання роботи ОСОБА_1 не отримував, оскільки зазначена особа взагалі не перебуває та ніколи не перебувала з товариством у трудових відносинах.

Ні яких трудових договорів, заяв чи офіційних пропозицій на адресу регіонального представництва, чи то на адресу ТОВ «Ультима» від ОСОБА_1 не надходило.

Заслухавши пояснення позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд вважає позов таким, що не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до положення ч.3 ст.10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, та положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України, згідно якої суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обгрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмс доказів. речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до вимог ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків,встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

Відповідно до ч. 2 ст. 233 КЗпП України, у разі порушення законодавства про оплату праці працівник має право звернутися до суду з позовом про стягнення належної йому заробітної плати без обмеження будь-яким строком.

Відповідно до частин 1, 3 статті 24 КЗпП України, трудовий договір укладається, як правило, в письмовій формі. Додержання письмової форми є обов'язковим при укладенні трудового договору з фізичною особою. Працівник не може бути допущений до роботи без укладення трудового договору, оформленого наказом чи розпорядженням власника або уповноваженого ним органу, та повідомлення центрального органу виконавчої влади з питань забезпечення формування та реалізації державної політики з адміністрування єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування про прийняття працівника на роботу в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Згідно п. 2 "Порядку реєстрації трудового договору між працівником і фізичною особою", затвердженого наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 08.06.2001р. № 260, укладений у письмовій формі трудовий договір між працівником і фізичною особою у трьох примірниках фізична особа повинна подати на реєстрацію до державної служби зайнятості за місцем свого проживання у тижневий строк з моменту фактичного допущення працівника до роботи.

Так судом встановлено, що ОСОБА_1 не надав до суду жодного належного та допустимого доказу на підтвердження своїх позовних вимог. Так позивачем надано ксерокопію журналу як він стверджує в даному журналі зафіксовано проведення ним охорони об»єктів. Так в даному журналі маються записи датовані з 30.04.15 по 09.06.15 де зазначено в графах патруль поста його номер та час і підписи осіб які здійснювали перевірку постів а також зазначено прізвище позивача.

Однак на вказаних ксерокопіях відсутні будь які офіційні помітки щодо його належності ТОВ «Ультима» печатки, штампи та інше. Тому суд вважає даний доказ таким , що не підтверджує факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідачем.

Також даючи пояснення ОСОБА_1 хоча і вказав на те, що писав письмову заяву про прийняття його охоронником на ТОВ «Ультима», розташовану в м.Кіровоград, однак це відбувалось в м.Полтава (поблизу пам»ятника- на якому стоїть лев) точну адресу приміщення назвати не зміг, але пам»ятає , що приміщення де він писав заяву належна фірмі «Титан 21». Написавши віддав її присутній жінці , з наказом про прийняття його на роботу не ознайомлювали.

Тобто сам позивач вказує на не ознайомлення його з наказом про прийняття на роботу де б було зазначено умови роботи, зокрема зарплатні та інше.

Також ОСОБА_1 надав до суду ксерокопії накладних № 33206 та 33277 від 07.05.2015р. та 13.05.2015 року про вивоз товару зі складу в с.Глибока Балка, Решетилівського району. На вказаних накладних маються печатки ТОВ «Бурат Агро» однак дані накладні ніяким чином не підтверджують факт перебування позивача в трудових відносинах з ТОВ «Ультима».

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_4 пояснив, що протягом квітня по травень 2015 року він чергував як охоронник на об»єкті в с.Новоселівка, Решетилівського району. Разом з ним декілька днів у квітні також чергував і ОСОБА_1 а потім останнього перевели на інший об»єкт. Вказав, що охоронником він був від фірми ТОВ»Ультима» але офіційно оформлений не був. Також звільнився бо зарплату платили коли 300 коли 600 гривень, в місяць, хоча обіцяли неменше 3000грн. При звільненні вирахували кошти за форму яку йому не давала і дали кошти лише на проїзд додому

Допитаний в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_3 показав, що з 2 квітня 2015 року він почав працювати охоронником від ТОВ «Ультима» на об»єкті в с.Новоселівці, Решетилівського району. Він чергував на бригаді а ОСОБА_1 на току. Останній ходив охороняти і тік і бригаду. Він-свідок пропрацював в с.Новоселівці 10 днів і 7 днів в с.Глибока Балка , Решетилівського району. Після чого звільнився бо зарплату платили по 50 грн. в тиждень і він не був офіційно оформлений на роботу. Вказав, що начальником охорони був гр..Білоус.

Тобто допитані свідки підтвердили факт , що ОСОБА_1 здійснював охорону об»єктів в с.Новоселівка та ОСОБА_5, Решетилівського району однак не змогли вказати точний період за який здійснював охорону об»єктів позивач. Одночасно свідки підтвердили те,що вони не були офіційно працевлаштовані на ТОВ «Ультима» і також їм свідками не відомо за яких обставин та умов приймався на роботу ОСОБА_1, а саме розмір зарплатні, умови праці, чи не був він прийнятий на умовах проходження стажування чи з випробуванням та інші обставини. Обставини прийняття ОСОБА_1 на роботу свідкам відомо лише від ОСОБА_1 Тобто допитані свідки не підтвердили факт перебування ОСОБА_1 офіційно в трудових відносинах з ТОВ «Ультима».

З огляду на це суд вважає дану обставину належним чином не підтверджену.

З огляду на встановлені обставини суд вважає належним чином не підтверджені вимоги позивача про зобовязання відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття останнього на роботу на посаду охоронця 04.04.2015 року та запис про звільнення із займаної посади 26.06.2015 року за власним бажанням. Так як встановлено з пояснень позивача він не звертався до відповідача з письмовою заявою про звільнення його за власним бажанням. Дана обставина свідчить про те, що позивач розумів , що не перебуває з ТОВ «Ультима» в трудових відносинах а тому і не звертався з заявою про звільнення за власним бажанням.

Так позивач прохає стягнути з в ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на його користь не виплачену заробітну плату за період з 04.04.2015 року по 26.06.2015 року в сумі 13 600 гривень однак з огляду на відсутність наказу про прийняття позивача на роботу і на яких саме умовах буде проводитись оплата праці суд вважає дану позовну вимогу такою не підтверджена належним доказом. Також позивач вказуючи суму до стягнення не надав до суду жодного розрахунку в підтвердження суми.

Позивач прохає стягнути з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на його користь 10 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди однак дана обставина належним чином не підтверджена. Зокрема судом не встановлено сам факт перебування ОСОБА_1 в трудових відносинах з відповідачем і що саме відповідачем завдана моральна шкода і саме в розмірі вказаному позивачем. І також не встановлено сам факт завдання моральної шкоди.

З огляду на вище викладене, суд вважає такими що не підлягають до задоволення в повному обсязі позовні вимоги ОСОБА_1 до ТОВ «Ультима» як безпідставні.

Судові витрати підлягають стягненню відповідно до ст..88 ЦПК України

На підставі викладеного, ст.ст.10, 11, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, керуючись ст.ст.11, 202, 525, 526 ЦК України, ст..ст. 21-49, 231-233 Кодексу законів про працю України суд,

ВИРІШИВ:

Відмовити в повному обсязі в задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» про:

- встановлення факту перебування ОСОБА_1 у трудових відносинах в період з 04.04.2015 року по 26.06.2015 року із ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на посаді охоронця;

- зобовязання відповідача ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» внести запис до трудової книжки ОСОБА_1 про прийняття останнього на роботу на посаду охоронця 04.04.2015 року та запис про звільнення із займаної посади 26.06.2015 року за власним бажанням;

- стягнення з в ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на користь ОСОБА_1 не виплачену заробітну плату за період з 04.04.2015 року по 26.06.2015 року в сумі 13 600 гривень;

- стягнення з ОСОБА_2 з обмеженою відповідальністю «Ультима» на користь ОСОБА_1 10 000 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди;

- допущення негайного виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати, але не більше ніж за один місяць.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь держави судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. за позовну вимогу про стягнення моральної шкоди.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Полтавської області через Полтавський райсуд в десятиденний строк з дня його проголошення, а у разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення віддруковане суддею власноручно та є оригіналом.

Головуючий: А.Г.Потетій