Ухвала

іменем україни

16 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення і гарячу воду,

в с т а н о в и в:

У серпні 2016 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до суду із позовом, в якому з урахуванням уточнених вимог просило солідарно стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання в сумі 14 230 грн 40 коп. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначив, що відповідачі мешкають у квартирі АДРЕСА_1 і їм надаються послуги з центрального опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Відповідачі проводили розрахунки не в повному обсязі, у зв'язку з чим з 01 лютого 2005 року по 30 квітня 2014 року утворилася заборгованість у сумі 14 230 грн 40 коп.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 13 вересня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області від 30 листопада 2016 року, позов задоволено. Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги централізованого опалення та підігріву холодної води з потреб гарячого водопостачання в сумі 5 530 грн 73 коп. за період з травня 2011 року по квітень 2014 року включно. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 просять ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що за адресою АДРЕСА_1 зареєстровані та мешкають відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, а тому вони є споживачами послуг з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання. Дані послуги відповідачам були надані та ними отримані, що підтверджуються актами включення і відключення споживача до джерела теплової енергії, складеного представниками КП «Харківські теплові мережі». Правомірність надання позивачем зазначених послуг підтверджується наданими суду копіями свідоцтва про державну реєстрацію юридичної особи, ліцензій Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері комунальних послуг. З наданого розрахунку за послуги водопостачання та водовідведення вбачається, що особовий рахунок відкритий на ім'я відповідача ОСОБА_2

29 травня 2014 року КП «Харківські теплові мережі» зверталося до Московського районного суду м. Харкова з заявою про видачу судового наказу щодо стягнення солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суми заборгованості за опалення та гаряче водопостачання за період з 01 лютого 2005 року по 30 квітня 2014 року у розмірі 14 214 грн 54 коп. та судового збору у розмірі 121 грн. 80 коп.

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2014 року судовий наказ, виданий Московським районним судом м. Харкова 06 червня 2014 року за заявою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» про стягнення з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 суми заборгованості за опалення та гаряче водопостачання скасований.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Згідно із частиною четвертою статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Частинами першою, п'ятою статті 261 ЦК України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

За частинами першою, другою статті 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Позовна давність переривається у разі пред'явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач.

Судовий наказ відповідно до частини першої статті 95 ЦПК України є особливою формою судового рішення про стягнення з боржника грошових коштів або витребування майна за заявою особи, якій належить право такої вимоги.

Ураховуючи те, що судовий захист права кредитора (виконавця послуг) на стягнення грошових коштів можна реалізувати у позовному провадженні та шляхом видачі судового наказу як особливої форми судового рішення, подання кредитором (виконавцем послуг) заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом ІІ ЦПК України, перериває перебіг позовної давності.

Аналогічний правовий висновок щодо застосування частини другої статті 264 ЦК України міститься у постанові Верховного Суду України від 21 січня 2015 року № 6-214 цс 14.

За статтею 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Статтею 24 закону України «Про теплопостачання» передбачено обов'язок відповідачів, як споживачів послуг позивача своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за статтею 25 вказаного Закону України у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку.

Відповідно до ст.ст. 67, 68 ЖК України, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630, зі змінами та доповненнями, розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць, плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк.

Згідно з ст. 64 ЖК України члени сім'ї наймача жилого приміщення, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найма жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, встановивши фактичні обставини справи, які мають суттєве значення для її вирішення, вірно виходив із того, що права позивача порушено у зв'язку із неналежною оплатою відповідачем послуг, які надавалися КП «Харківські теплові мережі», а тому, позовні вимоги підлягають задоволенню в межах трирічного строку позовної давності, за період з травня 2011 року по квітень 2014 року включно.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 та ОСОБА_3у відкритті касаційного провадження у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за опалення і гарячу воду.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ