СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
ун. № 759/9652/16-ц
пр. № 2/759/4385/16
13 грудня 2016 року м. Київ
Святошинський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді Войтенко Ю.В.
за участю секретаря Севрюк К.М.
представника позивача ОСОБА_2,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_3 підписану представником - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики,
Представник позивача ОСОБА_3 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики 496838,00 грн та сплаченого судового збору. При цьому, посилається на те, що 31.05.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності свідка ОСОБА_6 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 20 000,00 доларів США з умовою їх повернення до 15.06.2016 року. До сьогоднішнього часу ОСОБА_5 ухиляється від повернення суми боргу в добровільному порядку, у зв'язку, з чим, позивач вимушений звернутись до суду з позовом про повернення боргу.
В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги.
Відповідач ОСОБА_5 в судові засідання не з'являвся про день, час та місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином (а.с. 19,27,47).
Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачів, які не вчиняють дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно.
Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України за наявними у справі доказами.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного.
Судовим розглядом встановлено, що 31.05.2016 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_5 в присутності свідка ОСОБА_6 було укладено договір позики, за яким ОСОБА_3 передав ОСОБА_5 20 000,00 доларів США з умовою їх повернення до 15.06.2016 року(а.с.5). Станом на момент судового розгляду, відповідач ухиляється від повернення суми боргу в добровільному порядку. Доказів зворотнього суду не надано.
Відповідно до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Відповідно до ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
На підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Згідно ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Згідно ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред'явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред'явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок.
Отже, оглянувши оригінал розписки, суд розцінює розписку як документ, що підтверджує боргове зобов'язання, який містить умови отримання позичальником в борг грошей із зобов'язанням їх повернення та дати отримання коштів.
Зазначене відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленої у справі постанові від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15.
Також, відповідно до правової позиції Верховного Суду України, яка міститься у постанові від 25 квітня 2012р. у справі №6-24 ц 12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов'язання.
Зазначені правові позиції Верховного Суду України в силу положень ч.1 ст.360-7 Цивільного процесуального кодексу України є обов'язковим для застосування для всіх судів України.
Відповідно до ст.526 Цивільного кодексу України зобов'язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства.
Згідно положень частини першої статі 530 Цивільного кодексу України, якщо у зобов'язані встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Таким чином, вимоги позивача про повернення боргу є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути понесені позивачем витрати по сплаті судового збору в розмірі 4968,38 грн.
Керуючись ст. ст. 509, 625, 1046,1047,1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 212, 213, 215, 224 ЦПК України, суд
Позов ОСОБА_3 підписану представником - ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за договором позики - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_5 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) борг за договором позики в розмірі 20 000,00 доларів США, що за офіційним курсом НБУ еквівалентно 496838,00 грн.
Стягнути з Стягнути з ОСОБА_5 ( ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) судові витрати у сумі 4968,38 грн.
Заочне рішення суду може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ЦПК України.
Згідно загального порядку оскарження, дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Заочне рішення суду набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України, згідно якого рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.
У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.
Суддя Ю.В. Войтенко