Справа № 742/3120/15-ц Провадження № 22-ц/795/1385/2016 Категорія -цивільнаГоловуючий у I інстанції -Ільченко О. І. Доповідач - Онищенко О. І.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОнищенко О.І.,
суддів:Кузюри Л.В., Хромець Н.С.,
при секретарі:Шкарупі Ю.В.,
за участю:представника ОСОБА_5 - ОСОБА_6, стягувача ОСОБА_7 та його представника ОСОБА_8,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Малько Євгенії Олександрівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5, -

в с т а н о в и в:

Ухвалою Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року подання старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Малько Є.О. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 задоволено. Тимчасово обмежено громадянку України ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, проживаючу в АДРЕСА_3, у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа шляхом заборони перетинати державний кордон України до виконання своїх зобов'язань, покладених на неї рішенням Прилуцького міськрайонного суду від 15.10.2015 року про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики в розмірі 959731,11 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволені подання старшого державного виконавця, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права.

Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що суд першої інстанції задовольняючи подання старшого державного виконавця про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України необґрунтовано послався на ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в України», хоча зазначеною статтею не передбачено здійснення таких дій, як встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України судом та ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження», хоча обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх обов'язків, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

ОСОБА_5 зазначає, що ні матеріали справи, ні матеріали виконавчого провадження не містять жодних доказів ухилення боржника від виконання своїх обов'язків за період з дати відкриття виконавчого провадження до часу звернення державного виконавця до суду з поданням про встановлення боржнику тимчасового обмеження. На думку ОСОБА_5 сам по собі факт наявності невиконаного зобов'язання не може бути підставою для задоволення подання державного виконавця про встановлення боржнику тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, на виконанні ВДВС Прилуцького МУЮ перебуває виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2/742/1316/15 виданого 03 листопада 2015 року Прилуцьким міськрайонним судом Чернігівської області про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_7 заборгованості за договором позики від 19 липня 2014 року в загальному розмірі 959 731, 11 грн., який надійшов на примусове виконання 03 грудня 2015 року та на виконання якого 07 грудня 2015 року старшим державним виконавцем Малько Є.О. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (а.с.86-87).

01 лютого 2016 року державним виконавцем відібрано пояснення у гр. ОСОБА_5, в якому вона зобов'язується погашати заборгованість частинами, несплату боргу пояснює скрутним матеріальним становищем пов'язаним із заподіянням їй матеріальної шкоди злочином, зазначила, що на даний час її реєстрація як фізичної особи-підприємця припинена (а.с.196).

09.12.2015 року старшим державним виконавцем ВДВС Прилуцького МУЮ Малько Є.О. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

30.03.2016 року територіальний сервісний центр №7442 надіслав на адресу начальника ВДВС Прилуцького МУЮ лист в якому повідомляється, що згідно комп'ютерного обліку Прилуцького ТСЦ 7442 на ім'я гр. ОСОБА_5, жительки АДРЕСА_4, транспортного засобу не значиться (а.с.89).

Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, за боржником ОСОБА_5 зареєстровано право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_1. Дана квартира знаходиться в іпотеці ПАТ «Укрсоцбанк», як забезпечення кредиту в іноземній валюті.

Згідно відповіді управління Дергеокадастру у Прилуцькому районі Чернігівської області №8-28-99.3-1097/2-16 від 29.02.2016 року за громадянкою ОСОБА_5, РНОКПП: НОМЕР_2, що мешкає (перебуває) за адресою: АДРЕСА_2 на території м. Прилуки та Прилуцького району земельні ділянки не обліковуються (а.с.91).

Відповідно до повідомлення Управління державної міграційної служби України, боржник ОСОБА_5 документована двома паспортами громадянина України для виїзду за кордон (а.с.97).

Станом на 01.06.2016 року боржником ОСОБА_5 здійснено часткову проплату боргу у сумі 2668,63 грн.: платіжне доручення № 384 від 02.02.2016 року на суму 272,73 грн.; платіжне доручення № 458 від 09.02.2016 року на суму 850,00 грн.; платіжне доручення № 652 від 19.02.2016 року на суму 182,26 грн.; №1179 від 30.03.2016 року на суму 909,09 грн.; № 1788 від 12.05.2016 року на суму 454,55 грн. (а.с.92-94).

Задовольняючи подання старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Малько Є.О. про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 суд першої інстанції виходив з того, що боржник ОСОБА_5 будучи обізнаною про необхідність сплати заборгованості на користь ОСОБА_7, рішення суду в добровільному порядку не виконує.

З таким висновком суду першої інстанції не погоджується апеляційний суд, оскільки він не ґрунтується на матеріалах справи та не відповідає вимогам чинного законодавства, який регулює спірні правовідносини.

Статтею 377-1 ЦПК України встановлено, що питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Закон України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України" від 31 січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Пунктом 5 ч.1 ст.6 вказаного Закону передбачено як підставу для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - ухилення громадянина України від виконання ним зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Згідно з п.18 ч.3 ст.11 Закону України „Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Таким чином, в розумінні вказаних правових приписів, обов'язковою законною підставою для обмеження громадянина України у його праві виїзду за межі України може бути лише ухилення боржника від виконання ним своїх зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи).

Словосполучення „ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), вжите у п.5 ч.1 ст.6 Закону України „Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне. Відповідно до положення ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови „доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Матеріали справи не містять доказів ухилення боржника від виконання своїх боргових зобов'язань, а саме доказів направлення боржнику викликів про явку до відділу ДВС з метою добровільного погашення заборгованості, які були проігноровані боржником, доказів можливості сплачувати ОСОБА_5 заборгованості та ухилення від її сплати. Натомість в матеріалах справи містяться платіжні доручення, які підтверджують часткову сплату боржником ОСОБА_5 боргу у сумі 2668,63 грн.

Відтак, висновок суду першої інстанції про необхідність задоволення подання не можна визнати законним, а тому відповідно до ч. 1 п. 2 ст. 312 ЦПК України апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312 ч. 1 п.2, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд, -

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Прилуцького міськрайонного суду Чернігівської області від 10 червня 2016 року скасувати.

В задоволенні подання старшого державного виконавця Прилуцького міськрайонного Відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Чернігівській області Малько Євгенії Олександрівни про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_5 відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:Судді: