АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7217/16 Справа № 202/4186/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Волошин Є. В. Доповідач - Каратаєва Л.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 жовтня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Каратаєвої Л.О.

суддів: - Григорченка Е.І., Ткаченко І.Ю.

за участю секретаря - Григор'євій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини,-

в с т а н о в и л а:

Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на утримання дитини відмовлено в повному обсязі.

Не погодившись з вказаним рішенням суду, ОСОБА_4 звернувся з апеляційною скаргою, в якій просить скасувати рішення суду та ухвалите нове, яким позбавити ОСОБА_5 батьківських прав відносно її малолітньої дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1 та стягнути з ОСОБА_5 на його користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_6 у твердій грошовій формі в розмірі 1500 грн., але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу відхилити, а рішення суду залишити без змін, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 з січня 2006 року по червень 2010 року перебували у цивільному шлюбі. З липня 2010 року спільне проживання між сторонами було припинено.

Сторони мають доньку - ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії НОМЕР_1, виданого Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 27 березня 2007 року.

Після припинення спільного проживання, донька ОСОБА_6, залишилась проживати з матір'ю. У липня 2013 року позивач забрав доньку до себе.

З 2013 року по 20 січня 2016 року сторони неодноразово у судовому порядку визначали місце проживання доньки ОСОБА_6. Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 жовтня 2015 року, залишеного в силі Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 січня 2016 року, неповнолітню ОСОБА_6 було витребувано у ОСОБА_4 та повернуто ОСОБА_5 для постійного проживання із матір'ю за адресою: АДРЕСА_1.

З серпня 2016 року ОСОБА_6 проживає разом з ОСОБА_5

Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи (ч. 5 ст. 19 СК України).

Згідно висновку органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпропетровську ради № 5-38-156 від 22 липня 2016 року визнано недоцільним позбавлення батьківських прав ОСОБА_5 по відношенню до дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Органом опіки та піклування встановлено, що починаючи з 2013 року ОСОБА_5 відстоює своє право на проживання її дитини разом з нею. ОСОБА_5 бажає проживати разом зі своєю донькою, виховувати запіклуватись про неї.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив з їх безпідставності та необґрунтованості.

Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім'ї та родини, свого народу, своєї батьківщини.

Відповідно до ст. 164 СК підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Відповідно до ч. 6 ст. 19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

В даній справі суд першої інстанції погодився з висновком органу опіки та піклування Соборної районної у місті Дніпропетровську ради про недоцільність позбавлення ОСОБА_5 батьківських прав по відношенню до доньки ОСОБА_6

Відповідно до положень ч. 2 ст. 181 СК України обов'язок сплачувати аліменти має той з батьків, хто проживає окремо від дитини.

Оскільки дитина проживає з матір'ю, суд першої інстанції правильно встановив безпідставність заявлених позовних вимог відносно стягнення аліментів.

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції обґрунтовано залишив без задоволення позовні вимоги, оскільки доведено, що відповідачка піклується про дитину, слідкує за її здоров'ям та життям, виявляє до неї батьківську увагу та турботу.

В апеляційній скарзі апелянт посилається на відсутність належних побутових умов, а саме на наявність у відповідачки однокімнатної квартири де мешкає чотири особи та на відсутність у неї постійного місця роботи та заробітку. Проте, вказані доводи не є підставою для позбавлення особи батьківських прав, а відтак не можуть розглядатися як підстава для зміни або скасування рішення суду першої інстанції. Інші доводи ОСОБА_4, наведені у апеляційній у скарзі, про наявність достатніх підстав для задоволення його позову не ґрунтуються на досліджених в судовому засіданні матеріалах справи, фактично зводяться до одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на власну користь та до повторного викладення заявлених ним вимог та наведення таких же самих обставин і доказів, яким суд першої інстанції надав належну оцінку у їх сукупності, відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України. Відповідно до зазначеної норми оцінка доказів є виключним правом суду, їх переоцінка є неприпустимою.

Рішення суду першої інстанції відповідає вимогам матеріального та процесуального закону, тому підлягає залишенню без змін, а апеляційна скарга - відхиленню.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 25 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку протягом двадцяти днів з цього часу.

Судді: