Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О., Мостової Г.І.,
розглянувши у попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2013 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Білоптторг» (далі ТОВ «Білопторг») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що: 27 грудня 2010 між відповідачами та ФОП ОСОБА_8 укладено договір підряду № 27/12; 01 жовтня 2010 року між відповідачами та ФОП ОСОБА_9 укладено договір підряду № 01/10 та 30 червня 2011 між відповідачами та ФОП ОСОБА_10 укладено договір підряду № 30/06. На виконання вказаних договорів підряду ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9 та ФОП ОСОБА_10 виконали роботу по реконструкції та ремонту житлових приміщень за адресою: АДРЕСА_1 свої зобов'язання за договорами не виконали, у зв'язку із чим утворилася заборгованість. 15 лютого 2013 між ФОП ОСОБА_8, ФОП ОСОБА_9, ФОП ОСОБА_10 та ТОВ «Білоптторг» було укладено договори цесії, відповідно до яких вказані фізичні особи-підприємці уступили право вимоги за вказаними договорами підряду ТОВ «Білоптторг». Оскільки відповідачі в добровільному порядку заборгованість за виконані роботи не сплатили, позивач звернувся до суду з відповідним позовом та просив стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5 в солідарному порядку на його користь заборгованість за договором підряду від 27 грудня 2010 року у розмірі 2 995 083 грн та пеню у розмірі 2 995 083,00 грн; заборгованість за договором підряду від 01 жовтня 2010 року у розмірі 2 649 023 грн та пеню у розмірі 1 351 001,73 грн; заборгованість за договором підряду від 30 червня 2011 у розмірі 2 961 749,00 грн та пеню за вказаним договором у розмірі 2 961 749,00 грн; а всього стягнути 15 913 688,73 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19 листопада 2014 року у задоволенні позову відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року рішення місцевого суду скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 на користь ТОВ «Білоптторг»: 2 995 083,00 грн основного боргу та 2 995 083,00 грн пені за договором підряду від 27 грудня 2010 року; 2 649 023 грн основного боргу та 1 351 001,73 грн пені за договором підряду від 01 жовтня 2010 року; 2 961 749,00 грн основного боргу та 2 961 749,00 грн пені за договором підряду від 30 червня 2011 року, а всього стягнуто заборгованість у розмірі 15 913 688,73 грн. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, просить скасувати судові рішення першої та апеляційної інстанцій та справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального та порушення норм процесуального права.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Колегією суддів встановлено та вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Доводи касаційної скарги не спростовують висновків апеляційного суду, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного судового рішення.

Судами попередніх інстанцій установлено, що між ОСОБА_4, ОСОБА_5, в особі їх уповноваженого представника ОСОБА_11, та фізичними особами-підприємцями ОСОБА_12, ОСОБА_13 та ОСОБА_10 було укладено: договір підряду № 27/12 від 27 грудня 2010 року, договір підряду № 01/10 від 01 жовтня 2010 року та договір підряду № 30/06 від 30 червня 2011 року.

За даними договорами вказані вище фізичні особи-підприємці виконали комплекс робіт по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1. Факт виконання будівельних робіт підтверджується, відповідно, актами приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до п. 3.3 договору підряду № 27/12 від 27 грудня 2010 року, п. 3.3 договору підряду № 01/10 від 01 жовтня 2010 року та п. 3.3 договору підряду № 30/06 від 30 червня 2011 року замовник зобов'язувався оплачувати виконані роботи протягом 3-х банківських днів з моменту підписання актів виконаних робіт.

Також апеляційним судом було установлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 видали на ім'я ОСОБА_11 довіреності, якими уповноважили останнього представляти їх інтереси як власників (співвласників) житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, перед усіма фізичними і юридичними особами та вчиняти юридично значимі дії, пов'язані з цим майном.

На підставі довіреностей ОСОБА_11 уклав вищевказані договори підряду на виконання комплексу робіт з реконструкції та ремонту житлових приміщень зазначеного гуртожитку.

На підставі договорів цесії № 15/02/13-1, № 15/02/13-3, № 15/02/13-5 від 15 лютого 2013 року, укладеними між ТОВ «БІЛОПТТОРГ» та ОСОБА_12, ОСОБА_13 і ОСОБА_10 право вимоги сплати заборгованості за договорами підряду перейшло та на сьогодні належить ТОВ «БІЛОПТТОРГ».

З аналізу актів приймання виконаних будівельних робіт та висновків експертизи № 1724/14-33 від 17 липня 2014 року, № 1726/14-35 від 18 серпня 2014 року, № 1727/1728/14-34/1729/14-33 від 08 липня 2014 року вбачається, що роботи по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, були виконані фізичними особами-підприємцями ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_10 на підставі укладених договорів підряду орієнтовно в період з жовтня 2010 року по грудень 2012 року на суму вказану в актах звірки взаємних розрахунків за цими договорами. Будівельні роботи, що проведені в житлових приміщеннях гуртожитку, розташованих за адресою: АДРЕСА_1, фактично відповідають роботам, що вказані в актах приймання виконаних будівельних робіт.

Відповідно до ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов'язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовник), а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Згідно із ст. 854 ЦК України, якщо договором підряду не передбачена попередня оплата виконаної роботи або окремих її етапів, замовник зобов'язаний сплатити підрядникові обумовлену ціну після остаточної здачі роботи за умови, що роботу виконано належним чином і в погоджений строк або, за згодою замовника, - достроково.

Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Пунктом 5.3 договору підряду № 27/12 від 27 грудня 2010 року, п. 5.3 договору підряду № 01/10 від 01 жовтня 2010 року та п. 5.3 договору підряду № 30/06 від 30 червня 2011 року передбачено, що при порушення строків оплати вартості робіт замовник зобов'язаний сплатити підряднику пеню в розмірі 0,5 %від вартості несплаченого етапу робіт за кожен день затримки, але не більше вартості етапу несвоєчасно оплачених робіт.

Таким чином, скасовуючи рішення місцевого суду та ухвалюючи нове рішення про задоволення позовних вимог, апеляційний суд дійшов до обґрунтованого висновку про те, що з відповідачів необхідно стягнути суму заборгованості за договорами підряду та пеню за порушення строків оплати вартості робіт, оскільки роботи по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку фактично виконані та прийняті відповідачами, а також відповідають роботам, вказаним в актах приймання-передачі.

Доводи заявника про те, що роботи по реконструкції та ремонту житлових приміщень гуртожитку виконувались іншими особами, є безпідставними, оскільки після укладення договорів підряду та на їх виконання відповідачами було вчинено ряд дій, що свідчать про їх схвалення, оскільки підрядні роботи на об'єктах, що належать відповідачам, виконувалися протягом тривалого часу, починаючи з жовтня 2010 року по 29 грудня 2012 року, для проведення робіт підрядникам було надано доступ до приміщень гуртожитку.

Що стосується доводів заявника про те, що договори підряду були укладені без його погодження як інвестора, то вони також є безпідставними, оскільки вказані договори підряду у встановленому законом порядку недійсними чи неукладеними з цих підстав не визнані і на даний час є чинними.

За таких обставин, правові підстави для скасування оскаржуваного рішення відсутні.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якого діє ОСОБА_7, відхилити.

Рішення Апеляційного суду м. Києва від 18 лютого 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.Л. Ізмайлова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова