АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 608/2844/14-цГоловуючий у 1-й інстанції Парфенюк В.І.
Провадження № 22-ц/789/1469/16 Доповідач - Загорський О.О.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 р. Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Загорського О.О.

суддів - Ходоровський М. В., Щавурська Н. Б.,

секретар судового засідання - Сович Н.А.

за участі - ОСОБА_1, представника ОСОБА_2 ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення сплаченого авансу,-

ВСТАНОВИЛА:

11.12.2014 року ОСОБА_1 звернулася до суду із вказаним позовом. В обгрунтування позовних вимог зазначено, що 05.07.2013 року вона з ОСОБА_2 домовилась про купівлю в нього магазину "Ексклюзив" по вул. В.Великого, 2 Є в м. Чорткові Тернопільської області.

Зазначає, що вони уклали попередній договір у формі розписки і вона передала відповідачу 5 000 доларів США, що на той час в еквіваленті становило 40800 гривень. В розписці зазначено, що розрахунок за купівлю магазину буде відбуватись за згодою сторін в обумовлений термін. У випадку відмови однієї із сторін завдаток повертається.

Згоди на купівлю магазину між ними не було досягнуто, а тому і договір купівлі - продажу не був укладений.

05.09.2013 року вона попередила ОСОБА_2 про те, що він зобов'язаний повернути їй аванс, який він отримав від неї - 5000 доларів США, оскільки між ними не укладено договір купівлі - продажу магазину і в майбутньому договір не буде укладатись.

В жовтні 2014 року їй стало відомо, що відповідач вказаний магазин продав іншим людям.

На її неодноразові вимоги повернути аванс відповідач заявляв, що кошти, які він отримав як аванс в рахунок купівлі магазину, потратив на свої потреби і на даний момент немає можливості їх повернути, однак якщо в нього будуть відповідні кошти, то він їх поверне.

В позовній заяві ОСОБА_1 просила стягнути з відповідача 76 483 гривні, що в еквіваленті згідно курсу Національного банку України становило 5 000 доларів США та понесені нею судові витрати.

ОСОБА_1 збільшила позовні вимоги, вимагаючи стягнути з відповідача 125487 гривень 95 копійок, що становить 5 000 доларів США згідно курсу Національного банку України станом на 2 червня 2016 року.

Рішенням Чортківського районного суду Тернопільської області від 04.11.2016 року позов задоволено і стягнуто з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 - 125487 грн сплаченого авансу. Вирішено питання щодо розподілу судових витрат.

Суд виходив з того, що відповідач не виконав зобовязання згідно даної ним розписки і в розписці сторони визначили еквівалент отриманої відповідачем суми в іноземній валюті.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позовних вимог посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, не повне зясування судом обставин, що мають значення для справи.

Вказує, що кошти в іноземній валюті він не отримував і суд безпідставно застосував ст. 533 ЦК України.

Зазначає, що ОСОБА_1 у визначені в розписці строки не повідомляла його про неможливість придбання магазину, а тому втратила право на отримання авансу.

В режимі відеоконференції представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 апеляційну скаргу підтримав і навів доводи аналогічні викладеним в апеляційній скарзі.

Вказав, що в розписці зазначено про передачу гривні, що було еквівалентно - 5000 доларам США.

Зазначив, що ОСОБА_1 не виконала взятих на себе зобовязань і не купила магазин, що вони розуміють, що це є аванс.

На запитання головуючого вказав, що покази допитаних в судовому засіданні свідків про передачу доларів США не спростовував бо письмово не підтверджено передачу доларів США.

В судовому засіданні ОСОБА_1 апеляційну скаргу заперечила і надала покази аналогічні викладеним в запереченні на апеляційну скаргу.

Вказала, що передавала долари США.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення, дослідивши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач не виконав зобовязання згідно даної ним розписки і в розписці сторони визначили еквівалент отриманої відповідачем суми в іноземній валюті.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з таким висновком суду першої інстанції, оскільки висновок достатньо вмотивований і грунтується на матеріалах справи.

Судом встановлено, що 05.07.2013 року ОСОБА_2 згідно розписки отримав від ОСОБА_1 завдаток в розмірі 40800 грн (або 5 000 доларів) в рахунок купівлі магазину. Розпискою визначено порядок проведення розрахунку за купівлю магазину та порядок повернення завдатку у випадку відмови від зобов'язання (а.с. 29).

В судовому засіданні суду першої інстанції свідки ОСОБА_4 і ОСОБА_5 підтвердили передачу коштів в доларах США.

Відповідно до ст. 570 ЦК України завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобовязання і на забезпечення його виконання.

Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

Внесення завдатку як способу виконання зобовязання може мати місце лише в разі наявності зобовязання, яке повинно було виникати на підставі договору купівлі-продажу.

Оскільки договір купівлі-продажу магазину, який би за своєю формою та змістом відповідав вимогам закону, між сторонами у справі укладено не було, а сторони лише домовилися укласти такий договір в майбутньому, передана ОСОБА_1 відповідачу ОСОБА_2 грошова сума є авансом, який підлягає поверненню позивачу.

Як відповідачем ОСОБА_2 в поданій апеляційній скарзі, так і його представником в судовому засіданні в режимі відеоконференції вказується, що отримана ОСОБА_2 Л,Ю. грошова сума є авансом.

Відповідно до ч.1 ст. 533 ЦК України грошове зобовязання має бути виконане у гривнях і гривня як національна валюта є єдиним законним платіжним засобом на території України.

Ч.2 ст. 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобовязанні грошовий еквівалент в іноземній валюті, а сума, що підлягає сплаті за зобовязанням, визначається в гривні за офіційним курсом Національного банку України.

Колегія суддів критично оцінює доводи апеляційної скарги про отримання ОСОБА_2 коштів в гривнях з наступних підстав:

ні ОСОБА_2, ні його представником не спростовувалося і не спростовано покази свідків, які стверджували про передачу ОСОБА_2 саме доларів США;

представник ОСОБА_2 під час розгляду справи в апеляційному порядку вказав, що передавалися гривні і в сумі, яка була еквівалентна - 5000 доларам США, - що відповідає вимогам ч.2 ст. 533 ЦК України;

із змісту розписки вбачається, що сторони визначили суму отриманих відповідачем коштів 40800 грн або 5000 доларів США, що дає підстави вважати про визначення сторонами еквіваленту отриманої суми в іноземній валюті.

Враховуючи вказане колегія суддів приходить до переконання, що суд першої інстанції вірно визначився з правовідносинами, які виникли між сторонами та вірно визначив суму, яка підлягає до стягнення з врахуванням курсу іноземної валюти до гривні.

Дана позиція колегії суддів апеляційного суду відповідає і правовим висновкам викладеним в Постановах Верховного Суду України від 13.02.2013 року у справі №6-176цс12 та від 02.07.2014 року у справі 6-79цс14.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України саме апелянт повинен довести належними доказами обставини, на які він посилається як на підставу для задоволення його вимог, що ним зроблено не було.

У відповідності до ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 308 ЦПК України не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи вказане, матеріали справи, подані докази, колегія суддів приходить до переконання, що рішення постановлено у відповідності до чинних норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування немає.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 308, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Чортківського районного суду Тернопільської області від 04 листопада 2016 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді