Справа № 487/932/16-ц
Провадження № 2/487/1003/16
РІШЕННЯ

Іменем України

14.12.2016 року Заводський районний суд м. Миколаєва в складі головуючого судді Андрощука В.В., при секретарі судового засідання Пономарьової Д.С., за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, про визнання договору купівлі продажу квартири недійсним в частині покупця, визнання покупцем за договором, визнання права власності на квартиру, -

В С Т А Н О В И В:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_6 про визнання недійсним в частині покупця договору купівлі продажу квартири АДРЕСА_1, укладеного 20 червня 2015 року, між ОСОБА_8 та ОСОБА_6, як такого, що не відповідає положенням ст..203 ч.ч.1,3 ЦК України.

Також ОСОБА_1 просила визнати її покупцем за спірним договором та визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1

В заяві ОСОБА_1 зазначила, що 15.06.2015 року між нею та ОСОБА_8 було укладено договір про намір купівлі-продажу у строк до 22.06.2015 року, квартири АДРЕСА_1. На виконання умов договору нею особисто було передано ОСОБА_8 4210 грн.

В подальшому, 20.06.2015 року на підставі договору купівлі-продажу, зареєстрованому приватним нотаріусом ОСОБА_7, вона придбала вищезазначену квартиру.

Разом з тим, з обєктивної причини не маючи змоги оформити на себе право власності на квартиру, зі своєю дочкою ОСОБА_6, домовилась, що при реєстрації у нотаріуса договору купівлі-продажу, покупцем буде саме вона при умові, що в подальшому переведе на неї права покупця..

Для придбання квартири вона використала як свої особисті грошові заощадження, так і грошові кошти, отримані від сестри ОСОБА_9 в рахунок продажу їй частки у квартирі АДРЕСА_2, належній їх батькові.

Між нею та продавцем квартири були обговорені істотні умови продажу, саме вона розраховувалася за квартиру.

На даний час відповідач відмовляється перевести на неї права покупця квартири АДРЕСА_1, що призводить до порушення її прав, як власника майна, та особи, яка дійсно особисто придбала вищезазначену квартиру.

У судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, підтвердили фактичні обставини викладені у заяві.

У судовому засіданні представники відповідача позовні вимоги не визнали, посилаючись на недоведеність ОСОБА_1 факту придбання нею квартири особисто для себе та за власні кошти. Крім того, зазначили, що заявлені позивачем вимоги не можуть бути застосовані судом, як правові наслідки недійсності правочину, визначені положеннями статті 216 ЦК України

На підставі викладеного просили в задоволенні позову відмовити.

Третя особа - Приватний нотаріус Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7 до судового засідання не зявилася, надала до суду заяву, згідно якої проти задоволення позову не заперечувала. Факт посвідчення нею спірного договору сторонами за яким виступили ОСОБА_8 та ОСОБА_6 підтвердила, просила розглянути справу за її відсутності.

Вислухавши пояснення сторін, покази свідків та дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного.

20 червня 2015 року між ОСОБА_8 (продавцем) та ОСОБА_6 (покупцем) було укладено договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1.

Вказаний договір було посвідчено приватним нотаріусом ОСОБА_7 за реєстровим номером 285. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за відповідачем, згідно її заяви, за номером 10116932.

Як прописує ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обовязків

Відповідно до ст. 215 ч. 3 ЦК України одна із сторін договору або інша заінтересована особа вправі заперечити його дійсність, якщо недійсність правочину прямо не встановлена.

Відповідно до ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені, зокрема, ч. 3 ст. 203 ЦК України, за якою волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Відповідно до ст. 217 ЦК України недійсність окремої частини правочину не має наслідком недійсності інших його частин і правочину в цілому, якщо можна припустити, що правочин був би вчинений і без включення до нього недійсної частини.

Відповідно до ст.626 ч.1 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення , зміну або припинення цивільних прав та обовязків.

Згідно ст.655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобовязується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобовязується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

При розгляді справи судом було встановлено, що волевиявлення ОСОБА_1 придбати квартиру для ОСОБА_6 на час вчинення не було вільним, відбулось внаслідок збігу обставин, які формально перешкоджали їй в оформлені права власності на квартиру на своє імя та не відповідало її внутрішній волі. Грошові кошти за придбану квартиру належали особисто позивачці, та особисто нею були передані продавцю.

Вказані обставини знайшли своє підтвердження, як дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, а саме: договором про намір купівлі-продажу жилого приміщення, укладеним 15.06.2015 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_1 та розпискою позивачки, щодо отримання 20.06.2015 року від ОСОБА_9 грошових коштів у розмірі 21000 доларів США, так і показами допитаних у судовому засіданні свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_10, які підтвердили той факт, що позивач, маючи намір придбати квартиру в особисту власність проводила перемовини щодо її купівлі та особисто передавала грошові кошти продавцю.

Таким чином, суд приходить до висновку, що саме між ОСОБА_1 та продавцем квартири були обговорені істотні умови продажу, саме її волевиявлення було направлено на придбання квартири, при формальному зазначенні в договорі купівлі-продажу титульним власником ОСОБА_11

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст.6,10,11,60,79,88,209-212,215,218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати договір купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, укладений між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 20 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7, частково недійсним в частині покупця.

Визнати ОСОБА_5 покупцем за договором купівлі продажу квартири АДРЕСА_3, укладеного між ОСОБА_8 і ОСОБА_6 20 червня 2015 року, посвідченого приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_7.

Визнати ОСОБА_5 власником квартири АДРЕСА_3.

Рішення набуває законної сили через 10 днів з дня його проголошення.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Миколаївської області через Заводський районний суд м.Миколаєва в порядку, передбаченому ст.ст.294- 296 ЦПК України.

Суддя: В.В. Андрощук