УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Кадєтової О.В.,
Карпенко С.О.,Мостової Г.І.,
розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «Приватбанк») звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 27 червня 2007 року між банком та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1 650,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 36 % на місяць із розрахунку 360 днів у році та кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором станом на 03 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 11 385,69 грн, з яких: 4 848,43 грн - заборгованість за кредитом, 4 289,96 грн - заборгованість за процентами, 1 180,46 грн - заборгованість по комісії, 1 081,36 грн - заборгованість по штрафу, яку банк просив стягнути з відповідача на свою користь.

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року, позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 11 385,70 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати оскаржувані судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на невідповідність висновків судів обставинам справи, неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ст. ст. 213, 214 ЦПК України рішення повинно бути законним і обґрунтованим та вирішувати такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону судові рішення не відповідають.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що у зв'язку із недотриманням ОСОБА_6 термінів повернення кредитних коштів та відсотків встановлених договором, утворилась заборгованість, яка підлягає стягненню з відповідача; збільшення банком кредитного ліміту передбачено заявою про видачу банківської картки та пунктом 3.2 умов та правил надання банківських послуг, а тому є правомірним; останній платіж по кредиту ОСОБА_6 здійснено у грудні 2011 року, у зв'язку із чим строк позовної давності позивачем не пропущено.

Однак з такими висновками судів погодитись не можна, оскільки суди дійшли їх з порушенням норм матеріального та процесуального права з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 27 червня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 1 650,00 грн у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році та кінцевим терміном повернення, що відповідає терміну дії картки.

Відповідно до заяви позичальника термін дії картки збігається з терміном дії платіжної картки.

Внаслідок неналежного виконання ОСОБА_6 зобов'язань за кредитним договором станом на 03 квітня 2014 року утворилась заборгованість у розмірі 11 385,69 грн, з яких: 4 848,43 грн - заборгованість за кредитом, 4 289,96 грн - заборгованість за процентами, 1 180,46 грн - заборгованість по комісії, 1 081,36 грн - заборгованість по штрафу.

Згідно зі ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Договір є обов'язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України).

За змістом ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Пунктом 9.12 розділу І Умов встановлено, що кредитний договір від 27 червня 2007 року діє впродовж 12 місяців з моменту підписання. Також передбачено автоматичне пролонгування дії договору на такий самий строк у разі, якщо жодна із сторін не проінформує іншу сторону про припинення договору.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, ч. 2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Відповідно до п. 3.5 Умов та правил надання банківських послуг порядок здійснення платіжних операцій з використанням платіжних карт, а також порядок отримання кредиту регулюється діючим законодавством України, нормами міжнародних платіжних систем Visa International, MasterCard International, даним договором, Умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами Банку. Пам'ятка клієнта оформлюється та є невід'ємною частиною договору у випадку оформлення і видачі платіжної картки за кредитною схемою.

Поза увагою судів залишилося те, що строк дії платіжної картки зазначається на лицьовій стороні картки із зазначенням місяця та року, та те, що в заяві позичальника встановлено, що термін дії кредитного ліміту збігається з терміном дії платіжної картки.

Відповідно до положень п. п. 9.3, 9.6 Умов для продовження дії платіжної картки на картрахунку платіжної картки повинні бути кошти в розмірі, достатньому для оплати послуг банка.

За висновками Верховного Суду України про застосування ст. 257 ЦК України до правовідносин, у яких використовуються платіжні картки як спосіб надання/отримання кредитних коштів, викладеними у постанові від 19 березня 2014 року № 6-14цс14, за таким договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту та кінцевий строк повного погашення кредиту перебіг позовної давності щодо місячних платежів починається після несплати чергового платежу, а щодо повернення кредиту у повному обсязі - зі спливом останнього дня місяця дії картки (ст. 261 ЦК України), а не з дати здійснення останнього платежу.

З урахуванням наведеного та в порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України суд першої інстанції залишив поза увагою заяву ОСОБА_6 про застосування строків позовної давності щодо стягнення неустойки (штрафу, пені); не встановив строк дії кредитної картки, виданої відповідачу; не перевірив, чи були на картковому рахунку грошові кошти, за наявності яких банк вправі був пролонгувати строк дії картки, чи правильно здійснено розрахунок заборгованості за кредитним договором, тому дійшов передчасного висновку про задоволення позову.

Апеляційний суд, перевіряючи законність та обґрунтованість рішення суду, у порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України вказані порушення суду першої інстанції не усунув; належним чином доводи апеляційної скарги не перевірив, не спростував їх та не дав належної оцінки умовам кредитного договору, тому передчасно залишив рішення суду першої інстанції без змін.

Згідно з ч. 2 ст. 338 ЦПК України підставою для скасування судових рішень судів першої та (або) апеляційної інстанцій і направлення справи на новий судовий розгляд є порушення норм процесуального права, що унеможливили встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення справи.

Таким чином, ураховуючи, що судами допущені порушення норм матеріального та процесуального права, оскаржувані судові рішення не можуть вважатись законними та обґрунтованими, тому підлягають скасуванню з направленням справи на новий судовий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справах,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 задовольнити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 24 лютого 2015 року та ухвалу апеляційного суду Рівненської області від 23 квітня 2015 року скасувати, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова С.О. Карпенко
Г.І. Мостова