Справа № 755/109/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2016 року суддя Дніпровського районного суду м. Києва Катющенко В.П. розглянувши заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики, -

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Дніпровського районного суду м. Києва знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

07 липня 2016 року представником позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 повторно подана до суду заява про забезпечення позову від 12 травня 2016 року до якої долучено квитанцію про сплату судового збору та копія договору купівлі-продажу.

Вивчивши зміст поданої заяви та матеріали справи, суд приходить до наступного.

Як вбачається із заявлених вимог, заявник просить суд: накласти арешт і заборону на квартиру за адресою: на квартиру за адресою: АДРЕСА_1, обґрунтовуючи вимоги тим, що на даний час існує реальна загроза, що захист і поновлення порушених прав позивачки стане неможливим в разі, коли квартира, що належить відповідачці буде продана, оскільки у відповідачки відсутнє інше майно і рішення суду не буде виконане.

Частиною 1, 3 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд за заявою осіб, які беруть участь в справі, може вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 Цивільного процесуального кодексу України, позов забезпечується: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти дії; встановлення обов`язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов`язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупинення стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Як вбачається із заявлених позивачем позовних вимог, позивач просить суд: стягнути з ОСОБА_3 на її користь заборгованість за договором позики від 01 грудня 2013 року у сумі 100 000 гривень.

Як роз'яснено в п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року № 9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку про можливість накладення арешту на квартиру за адресою: АДРЕСА_1. Щодо заявлених вимог про заборону на квартиру АДРЕСА_1, то вказані вимоги не підлягають задоволенню, з огляду на те, що заборона у будь-який спосіб відчуження права власності на квартиру є наслідком виконання ухвали суду про накладення арешту на квартиру.

Аналізуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення заяви представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 151-153, 210, 293 ЦПК України, -

У Х В А Л И В:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення боргу за договором позики - задовольнити частково.

Накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві приватної власності ОСОБА_3.

В іншій частині вимог - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню, в тому числі, за правилами встановленими для виконання судових рішень відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження».

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Строк пред'явлення ухвали до виконання один рік.

Суддя: