Справа № 202/2285/16-ц
Провадження № 2/202/2637/2016
УХВАЛА

27 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Голін Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська при розгляді цивільної справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу клопотання представника відповідача про застосування заходів примусового примусу та визнання явки позивача до зали судового засідання обовязковою, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення боргу.

Представником відповідача в судовому засідання заявлено клопотання про застосування заходів процесуального примусу щодо ОСОБА_1 шляхом його приводу через органи Національної поліції України до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська в наступне судове засідання.

Представник відповідача мотивував своє клопотання тим, що відмова від давання показань в якості свідка повинна прийматись судом в судовому засіданні шляхом постановлення ухвали, у звязку з чим суд не може приймати до увагу направлену на адресу суду заяву про відмову від давання показань ОСОБА_1 Підставою для задоволення клопотання зазначав положення ст. ст. 90, 94, 180, 184 ЦПК України.

Також представник відповідача звернувся до суду із клопотання про визнання явки позивача ОСОБА_1 в судове засідання до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська обовязковою, наголошуючи, що справу неможливо повно, всебічно та обєктивно розглянути без зясування обставин та причин надання розписки ОСОБА_2 безпосередньо у позивача.

Представник позивача просив відмовити в задоволенні поданих клопотань, стверджуючи про їх необґрунтованість та зазначаючи, що в такий спосіб представник відповідача намагається затягнути розгляд справи.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, при розгляді клопотань виходить з наступного.

За положеннями ч. 1 ст. 94 ЦПК України належно викликаний свідок, який без поважних причин не з'явився в судове засідання або не повідомив про причини неявки, може бути підданий приводу через органи Національної поліції з відшкодуванням у дохід держави витрат на його здійснення.

Згідно матеріалів справи судом було задоволено клопотання представника відповідача про допит в якості свідка ОСОБА_1.

До Індустріального районного суду м. Дніпропетровська 10 листопада 2016 року надійшла заява від ОСОБА_1, в якій останній повідомляє, що всі відомі йому обставини справи, викладені в позовній заяві, підтверджені розпискою від 29 березня 2013 року, та своєї згоди на допит його в якості свідка не надає на підставі положень ст. ст. 62, 184 ЦПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 ЦПК України сторони, треті особи та їхні представники за їх згодою можуть бути допитані як свідки про відомі їм обставини, що мають значення для справи .

Позивач не надав своєї згоди на допит його в якості свідка шляхом подання відповідної заяви до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська.

Стаття 62 ЦПК України не визначає порядок та спосіб надання цієї згоди, тобто і не виключає можливість надання її шляхом подання письмової заяви.

Посилання представника відповідача на положення ст. 180 ЦПК України є недоречним, оскільки положення зазначеної статті визначає процесуальний порядок допиту свідка, який зявився до залу судового засідання, і якому розяснюється права, передбачені ст. 63 Конституції України щодо права відмовитись від надання пояснень відносно себе, близьких родичів та членів родини.

У звязку з викладеним, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання представника відповідача про застосування заходів примусового приводу відносно ОСОБА_3

Розглядаючи клопотання про необхідність визнання обовязкової явки до залу судового засідання позивача, суд виходить з положень ч. 4 ст. 169 ЦПК України, відповідно до якої якщо суд визнає потрібним, щоб сторона, яка подала заяву про розгляд справи за її відсутності, дала особисті пояснення, суд визнає явку такої сторони обов`язковою для дачі особистих пояснень по справі.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин, чи слід задовольнити позов або в позові відмовити (ст.214 ЦПК України)

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України, зокрема ч.3 ст.61 ЦПК України (ч.3 ст.10, ч.1 ст.60 ЦПК України)

Враховуючи зазначені вище положення законодавства, доводи представника відповідача та обставини, на які останній посилається як на підставу своїх заперечень, суд вважає за необхідне визнати явку позивача у справі обов'язковою для дачі пояснень по суті спору безпосередньо суду в судовому засіданні.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 90, 94, 164, 169 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання представника відповідача про застосування заходів примусового приводу щодо ОСОБА_1 відмовити.

Клопотання представника відповідача про визнання явки ОСОБА_1 в судове засідання обовязковою - задовольнити.

Визнати обовязковою явку позивача ОСОБА_1 для дачі пояснень по суті спору безпосередньо суду в судовому засіданні.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Бєсєда