Справа № 640/3070/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 липня 2016 року Київський районний суд м. Харкова у складі :

головуючого судді Чередник В.Є.

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_3 Харківська Державна нотаріальна контора про захист порушеного права, зняття майна з-під арешту, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом ,-

ВСТАНОВИВ:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, третя особа ОСОБА_3 Харківська Державна нотаріальна контора про захист порушеного права, зняття майна з-під арешту, визнання права власності на майно в порядку спадкування за законом, який був уточнений в ході судового розгляду, відповідно до якого позивач просить : скасувати постанову державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції від 19 січня 2001 року про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження , квартири № 16 по вул. Валентинівська (Блюхера) 3-А в місті Харкові , та визнати за нею право власності на 1/3 частини квартири № 16 по вул. Блюхера (нині Валентинівська) № 3-А, у місті Харкові, за законом після смерті її чоловіка ОСОБА_4, померлого 27 квітня 2008 року.

В обґрунтування своїх вимог посилалась на те, що 27 червня 1994 року, Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду було видано Свідоцтво про право власності на житло , р/№ 2-94-8649 про належність на праві спільної ( сумісної) власності квартири за адресою : АДРЕСА_1 : померлому чоловіку позивача ОСОБА_4 ; позивачу - ОСОБА_1; та їх сину - ОСОБА_2.

Право власності на квартиру на підставі зазначеного свідоцтва, 05.07.1994 року записано у реєстрову книгу ХМБТІ за № П-2-5787.

Всі співвласники квартири № 16 по вул. Блюхера. б.3-А в м. Харкові, тобто подружжя : ОСОБА_4, ОСОБА_1 та їх син- Гончаров ОСОБА_5 мають рівні права на частки, кожному належить по 1/3 ( одній третій) частині квартири за домовленістю , всі постійно проживали у належній на праві спільної ( сумісної) власності квартирі та зареєстровані в ній.

27 квітня 2008 року помер чоловік позивача ОСОБА_4, який на день смерті постійно мешкав та був зареєстрований в ІНФОРМАЦІЯ_1, після чого залишилася спадщина , що складається з 1/3 частки на вищевказану квартиру.

Після смерті чоловіка позивача ОСОБА_3 Харківською Державною нотаріальною конторою до майна померлого була заведена спадкова справа за № 121.

Син спадкодавця ОСОБА_2 від права на прийняття спадщини відмовився про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Таким чином позивач є єдиною спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України на майно ОСОБА_4, померлого 27 квітня 2008 року.

Спадщину після смерті ОСОБА_4 прийняла позивач, оскільки вони були зареєстровані та постійно мешкали з померлим за однією адресою на день його смерті, жодного заповіту за життя померлим складено не було.

Заяв від інших спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Позивач звернулась із заявою до ОСОБА_3 Харківської державної нотаріальної контори для оформлення права на спадщину після смерті її чоловіка - ОСОБА_4. 21.12.2015 року ОСОБА_3 Харківська державна нотаріальна контора повідомила що згідно з Інформацією довідки Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно щодо об'єкта нерухомого майна від 21.12 2015 року за № 50362196 на всю квартиру № 16, що знаходиться за адресою : місто Харків, вул. Валентинівська ( колишня вулиця Блюхера)

буд. № 3-А, накладений арешт на підставі постанови б/н від 19.01.2001 року відділу державної виконавчої служби Київського району м. Харкова, та з цих підстав позивачу відмовлено видати свідоцтво про право на спадщину, у звязку із чим остання була вимушена звернутись до суду.

Позивач у судове засідання не зявилась, повідомлена у встановленому законом порядку про час та місце розгляду справи, представник позивача та позивач подали до канцелярії суду заяви про розгляд справи за їх відсутності.

Відповідач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву в якій просив судове засідання проводити за його відсутності, уточнені позовні вимоги визнав у повному обсязі.

Представник відповідача Київського відділу Державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав до канцелярії суду заяву, в якій зазначив, що просить відкласти розгляд справи на іншу дату, заперечення на позовну заяву були подані останнім 24.03.2016 року.

Представник третьої особи ОСОБА_3 Харківської Державної нотаріальної контори, у судове засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, подав до канцелярії суду заяву, в якій просив розгляд справи провести за відсутності представника, у разі винесенні рішення покладався на розсуд суду.

Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов ОСОБА_1 підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК).

Судом встановлено, що 17.11.1972 року між ОСОБА_6,ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, укладено шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу 17.11.1972 зроблено відповідний актовий запис № 5643, внаслідок чого після реєстрації шлюбу подружжю присвоєні прізвище «Гончаров» та «Гончарова», відповідно, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу І-ВЛ № 300009 (а.с. 8)

Згідно свідоцтва про народження І- ВЛ № 388487, 28.08.1973 року народився ОСОБА_2, про що у книзі реєстрації актів про народження 02.10.1973 зроблено відповідний актовий запис № 8666, батьками якого записані ОСОБА_4 та ОСОБА_1. (а.с. 38)

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 165201 від 30.04.2008 року, 27.04.2008 року у м. Первомайський помер ОСОБА_4, , про що відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Первомайський Первомайського міськрайонного управління юстиції зроблено відповідний актовий запис № 172. (а.с. 10)

Таким чином, позивач є спадкоємцем першої черги як дружина померлого .

Згідно зі свідоцтвом про право власності на житло , р/№ 2-94-8649 від 27 червня 1994 року, Харківським міським центром приватизації державного житлового фонду було видано вказане свідоцтво про належність на праві спільної ( сумісної) власності квартири за адресою : АДРЕСА_1 : Гозі ХМБТІ за № П-2-5787. (а.с. 5)

З довідки про склад сімї та розмір платежів за житлово-комунальні послуги від 19.03.1996 р., виданої на імя ОСОБА_4, особовий рахунок № 6316, що прописаний за адресою : АДРЕСА_2, вбачається, що останній був власником зазначеної квартири, склад його сімї : дружина ОСОБА_1 та син- Гончаров Д.В., форма власності житла приватизована. (а.с. 11)

21.12.2015 року, позивач звернулась до ОСОБА_3 Харківської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після смерті чоловіка- Гончарова В.П..

Однак, відповіддю державного нотаріуса ОСОБА_3 Харківської державної нотаріальної контори ОСОБА_7 від 21.12.2015 р. № 2780/02-14 ОСОБА_1 було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадщину 1/3 у праві спільної власності на квартиру № 16, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська (колишня вулиця Блюхера),будинок № 3-А, після смерті її чоловіка ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 27.04.2008 р., з наступних підстав.(а.с. 14)

У спадковій cnpaвi за № 1210/2008, що була заведена ОСОБА_3 Харківською державною нотаріальною конторою до майна померлого 27 квітня 2008 року ОСОБА_4, знаходяться документи, що з безспірністю підтверджують факт смерті спадкодавця, час та місце відкриття спадщини, факт реестрації шлюбу ОСОБА_1 з померлим.

Син спадкодавця- Гончаров ОСОБА_5 від права на прийняття спадщини відмовився, про що подав відповідну заяву до нотаріальної контори.

Спадщину ОСОБА_1 прийняла, оскільки була зареестрована та постійно мешкала з померлим за однією адресою на день його смерті.

Відповідно до Витягу зi Спадкового реестру від 16.10.2008 року за № 16815768 заповіти від iмeнi ОСОБА_4 відсутні.

Заяв від iншиx спадкоємців до нотаріальної контори не надходили, свідоцтва про право на спадщину не видавалися.

Таким чином, ОСОБА_1 є єдиною спадкоємицею за законом відповідно до ст. 1261 Цивільного кодексу України на майно ОСОБА_4, який помер 27 квітня 2008 року.

Після смерті ОСОБА_4 залишилася спадщина, що складається з 1/3 частки у npaві спільної власності на квартиру № 16, що знаходиться за адресою: м. Харків, вулиця Валентинівська (колишня вулиця Блюхера), будинок № 3-А .

Відповідно до підпункту 4.15 п.4 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 . № 296/5 видача свідоцтва про право на спадщину на майно. яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до підпункту 4.17 п.4 глави 10 розділу II вищевказаного Порядку якщо на спадкове майно накладено арешт судовими чи слідчими органами, видача свідоцтва про право на спадщину затримується до зняття арешту.

Згідно з інформаційною довідкою з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 48780121 від 01.12.2015 р., на підставі постанови б/н, 19.01.2001 р., Відділу державної виконавчої служби Київського р-ну м. Харкова на квартиру АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_2, накладено арешт, реєстраційний номер обтяження № 5611124.

У зв'язку з накладенням арешту на квартиру № 16, що знаходиться за адресою: м. Харків, вул. Валентинівська (колишня вулиця Блюхера) будинок № 3-А, нотаріальна контора позбавлена можливості видати Свідоцтво про право на спадщину за законом на вищевказане майно на імя ОСОБА_1.

Згідно довідки КП «ХМБТІ» № 1800801 від 24.06.2015 р., виданої ОСОБА_1 для подання нотаріусу на запит від 24.06.2015 р. за № 2475/02-14 про те, що після обстеження на місці 02.07.2015 р. та проведення комплексу робіт встановлено: квартира № 16 в м. Харкові по вул.. Валентинівській , 3-А, дійсно відповідає наступним характеристикам: квартира 3-кімнатна, матеріал стін будівель і споруд к/бетон, загальна площа- 54,3 кв.м., житлова площа 40,7 кв. м., поверховість обєкту «А-12»

Відповідно до постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.01.2001 р., державним виконавцем ВДВС Київського РУЮ - ОСОБА_8, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-905/2, виданого 06.03.2000 р. Київським райсудом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 12908 грн.28 коп., 19.01.2001 року з метою забезпечення виконання даного виконавчого листа та усунення можливостей здійснити відчуження майна боржника, на яке можливо звернути стягнення, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_4 та заборонено здійснювати відчуження зазначеного майна.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна № 48780121 від 01.12.2015 р., на підставі постанови б/н, 19.01.2001 р., Відділу державної виконавчої служби Київського р-ну м. Харкова на квартиру АДРЕСА_3, власником якої є ОСОБА_2, накладено арешт, реєстраційний номер обтяження № 5611124. (а.с. 6-7)

Відповідно до відповіді Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції на заяву ОСОБА_2 від 03.07.2015 р. за вх. №4944/07-26 повідомлено наступне.(а.с. 12-13)

У відповідності до ст. 4 Закону України «Про виконавче провадження», з метою забезпечення ведення обліку виконавчих проваджень, контролю за дотриманням державними виконавцями вимог законодавства під час здійснення виконавчих дій, надання оперативного доступу сторонам виконавчого провадження Міністерство юстиції України забезпечує функціонування Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень,.

На теперішній час перевіркою Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, книг вхідної кореспонденції, книг обліку виконавчих документів переданих на виконання державним виконавцям відділу, алфавітних покажчиків до виконавчих документів, встановлено, що виконавчі документи, за якими стороною виконавчого провадження є ОСОБА_10 на виконанні у відділі не перебувають.

Згідно Закону України «Про внесення змін в закон України» «Про державну службу» та «Про виконавче провадження» від 23,07,2005р. .N2 71, постановою КМУ від 23.04.2005р. № 320 «Про утворення урядового органу державного управління в складі Міністерства юстиції України», наказом Мін'юсту України № 1482/к від 19.08.2005р. «Про ліквідацію відділів державної виконавчої служби територіальних управлінь юстиції» - відділ Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції м. Харкова -ліквідовано.

Згідно наказу Департаменту державної виконавчої служби № 2 від 19.01.2007р. вдруге було ліквідоване у складі Департаменту державної виконавчої служби, актам прийому передавання від ДВС у Київському районі, до нової структури Київського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

У зв'язку з неодноразовою ліквідацією та реорганізацією, встановлено, станом на 06.07.2015 року виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_10 суми боргу, в межах якого було накладено арешт на майно: квартиру, що розташована за адресою: м. Харків, вул, Блюхера, З-А, кв. 16, відповідно до постанови державного виконавця 70/2 від 26.02.2001 року на виконанні у відділі не перебуває.

З матеріалів справи вбачається, що в провадженні Київського районного суду м. Харкова знаходилась цивільна справа № 2-65/10-2004 р. за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування та цивільна справа № 2-230/10-2004 р. про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. (а.с. 48)

Згідно з свідоцтвом про смерть І-ВЛ № 388963 від 06.08.2003 р. ОСОБА_9, померла 20.05.2003 року, про що Козачо-Лопанською селищною радою Дергачівського району Харківської області зроблено відповідний актовий запис № 107.(а.с. 49)

ОСОБА_11 звернулась із позовом до Київського районного суду м. Харкова, справа № 2-65/10-2004 р., в якому просила визнати за нею право власності на майно в порядку спадкування після смерті її сестри - ОСОБА_12, однак, у звязку із неявкою тричі у судові засідання без поважної причини, зазначена позовна заява була залишена без розгляду.(а.с. 51)

Згідно з відповіддю Голови Київського районного суду м. Харкова ОСОБА_13, цивільна справа № 2-65/12/2004 рік за позовом ОСОБА_11 до ОСОБА_2 про визнання права власності на майно в порядку спадкування знищені за строком зберігання.(а.с. 50)

Стаття 41 Конституції України гарантує право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Верховий суд України зазначив, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту.

Відповідно до ст. 60 ЗУ «Про виконавче провадження», особа яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про звільнення з під арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна, арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини.

Відповідно до розяснень, що містяться в п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України від 27.08.76 року №6 «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» за правилами, встановленими для розгляду позовів про виключення майна з опису, розглядаються вимоги громадян і організацій, що ґрунтуються як на праві власності на описане майно, так і на праві володіння ним.

Згідно положень ч. 6 ст.154 ЦПК України, якщо у задоволенні позову будо відмовлено, провадження у справі закрито, або заяву залишено без розгляду, вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили.

Відповідно до ст . 37 Закону України «Про виконавче провадження» визначені підстави закриття виконавчого провадження у випадках ; прийняття судом відмови від позову; смерті стягувача; закінчення строку визначеного законом для даного виду стягнення зазначені у ч.1 ст .21 продовж трьох років та інше.

Таким чином, суд вважає, що підстави для накладення арешту на квартиру № 16 по вул. Валентинівській (колишня Блюхера), 3-А в м. Харкові перестали існувати, у звязку із чим постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 19.01.2001 р., державного виконавця ВДВС Київського РУЮ - ОСОБА_8, при примусовому виконанні виконавчого листа № 2-905/2, виданого 06.03.2000 р. Київським райсудом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_9 12908 грн.28 коп.- підлягає скасуванню.

Аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача ОСОБА_1 є обґрунтованими та доведеними, у звязку із чим підлягають задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України ст.ст. 321, 391, 1216, 1218, 1220, 1233, 1268,1269, 1270,1275 ЦК України, 321, 391 ЦК України, ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження» суд ,-

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити у повному обсязі.

Скасувати арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчудження , а саме квартири № 16 ( шістнадцять) по вул. Валентинівській, (колишня Блюхера) 3-А ( три-А) в місті Харкові, накладені згідно постанови державного виконавця відділу Державної виконавчої служби Київського районного управління юстиції від 19 січня 2001 року .

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/3 частину квартири № 16 ( шістнадцять) по вул. Валентинівській, (колишня Блюхера) № 3-А, ( три-А) у місті Харкові за законом після смерті її чоловіка - ОСОБА_4, померлого 27 квітня 2008 року.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до апеляційного суду Харківської області через Київський районний суд м. Харкова апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя -