Справа № 758/9739/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(ЗАОЧНЕ)

19 грудня 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Ларіонової Н. М. ,

при секретарі Калашніковій Л.Д.,

за участю позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі районного суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулася до районного суду з позовною заявою, в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою АДРЕСА_1, мотивуючи позовні вимоги тим, що позивач є власником вказаної квартири, в якій зареєстровані позивач та відповідач, що є її племінником, а також син позивача - ОСОБА_3. Відповідач з 2013 року добровільно залишив вказану квартиру та з цього часу там не проживає, кошти на сплату комунальних послуг не передає, його майна та речей в квартирі немає. Позивач стверджує, що племінник добровільно не знявся з реєстраційного обліку у вказаній квартирі. Вважає, що відповідач втратив право користування житловим приміщенням як такий, що не користується ним більш 1 року без поважних причин.

В судовому засіданні позивач підтримала позовні вимоги в повному обсязі та надала пояснення, аналогічні викладеним в позові обставинам, вказавши, що вона є власником всієї вказаної квартири, в т.ч. 1/2 частина їй належить на праві власності в порядку приватизації, а другу 1/2 частину вона придбала у відповідача в 2013 р. за договором купівлі-продажу. З того часу він поїхав з квартири, забравши всі свої речі, передав їй ключі від квартири та жодного разу там більш не з'явився. Де він може мешкати на теперішній час, їй невідомо.

Відповідач у судове засідання повторно не з'явився, своє право на участь у судовому засіданні не використав, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відповідно до вимог закону. Повідомлення про причини неявки до суду не надходило.

Відповідно до ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

В зв'язку з цим, суд на підставі ст.ст.169 ч.4, 224 ч.1 ЦПК України постановляє заочне рішення.

Суд, встановивши обставини у справі та перевіривши їх доказами, приходить до таких висновків.

В судовому засіданні встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 27.09.2013 р., посвідченого приватним нотаріусом КМНО Афіндуліді В.І. за реєстром № 2040 та зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, позивач ОСОБА_1 купила у відповідача ОСОБА_2 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, що у Подільському районі м.Києва.

Також, позивач являється власником іншої 1/2 частини вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло від 02.06.1998 року, виданого відділом приватизації житлового фонду Шевченківської РДА за розпорядженням від 21882 від 02.06.1998 р.

Як вбачається з наданих документів, відповідач у справі ОСОБА_2 був зареєстрований у вищевказаній квартирі з 07.02.2008 р.

З довідки форми № 3, виданої Центом комунального сервісу № 43 Комунального концерну м.Києва від 23.03.2016 р. за вих.№824, вбачається, що на час розгляду справи в спірному житловому приміщенні зареєстровані: позивач ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, як власник, - з03.10.2013 р., відповідач ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, як племінник власника, - з 07.02.2008 р. та неповнолітній ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, як син власника, з 03.10.2013 р.

Згідно з актом, складеними житловим органом (КП «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Подільського району м.Києва) 13.12.2016 р. та підписаним сусідами позивача - ОСОБА_5, ОСОБА_6 та ОСОБА_7, відповідач ОСОБА_2 фактично не проживає за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1.

На підставі ст.346 ч.1 п.3 ЦК України право власності, складовою частиною якого відповідно до ст.319 ЦК України є право користування, відповідача на вищевказану квартиру припинено. В зв'язку з чим з часу продажу своєї власності у відповідача не має право користування вищевказаною квартирою та підлягає визнанню таким в судовому порядку.

Відповідно до ст.41 Конституції України, ст.321 ЦК України право власності позивача є непорушним.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_9, яка є сусідкою позивача (проживає з 1982 року), підтвердила суду той факт, що відповідач не мешкає в квартирі з вересня 2013 р., перешкод в користуванні відповідачу житлом позивач не чинила, речі і майно відповідача в квартирі відсутні.

Допитана в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6 яка є сусідкою позивача (проживає з 1982 року), підтвердила суду той факт, що відповідач не мешкає в квартирі з вересня 2013 р., самовільно залишив спірну квартиру, перешкод в користуванні відповідачу житлом позивач не чинила, речі і майно відповідача в квартирі відсутні.

У суду не має підстав стави під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Даних про їхню заінтересованість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об'єктивно підтверджуються і не суперечать іншим представленим доказам.

Оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що з боку відповідача має місце порушення ним вимог ст.317 ЦК України, оскільки реєстрацією відповідача у вищевказані квартирі порушено права позивача, як власника, щодо володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно ст.386 ЦК України власник може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушення свого права власності.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 р. № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (п.34) роз'яснено, що власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення, із зняттям останнього з реєстрації.

Оскільки позивач є власником вищевказаної квартири, а згідно ст.321 ч.1 ЦК України ніхто не може бути обмежений в здійсненні права власності, то позивач вправі вимагати усунення перешкод в її праві власності шляхом зняття відповідача з реєстраційного обліку.

Стаття 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначає, що однією з підстав зняття з реєстрації місця проживання є рішення суду про позбавлення особи права користування житловим приміщенням. В зв'язку з чим, відповідач, як колишній власник, підласе зняттю з реєстраційного обліку у вказаній вище квартирі.

Вказані обставини дають суду підстави зробити висновок, що позовні вимоги є обґрунтованими, заснованими та законі, доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, в зв'язку з чим позов підлягає повному задоволенню.

На підставі викладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.319, 321, 346, 386 ЦК України, ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 174, 169 ч.4, 224 ч.1, 212-215 ЦПК України, -

В И Р І Ш И В :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим,- задовольнити в повному обсязі.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

Заочне рішення може бути переглянуто Подільським районним судом м.Києва за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано до районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через Подільський районний суд м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано протягом встановленого законом строку. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н. М. Ларіонова