Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.11.2016 Справа №607/6187/16-ц

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області у складі:

головуючого судді Сташків Н.М.,

за участі секретаря судового засідання Крупи О.А.,

з участю сторін:

позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_4 08 червня 2016 року пред'явила до суду позов до відповідача ОСОБА_2про стягнення в її користь аліментів на утримання їх малолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. Зазначені позовні вимоги обґрунтовує тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, від якого народився син. Дитина проживає разом із нею та перебуває на її утриманні. Відповідач офіційно працює, а тому має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання їх сина. Крім цього, як відомо позивачу, ОСОБА_2 не має на утриманні інших неповнолітніх дітей та непрацездатних батьків. З цих підстав просила стягнути з нього аліменти на утримання неповнолітнього ОСОБА_5 у розмірі 1/3 частини від всіх видів заробітку (доходу), починаючи з дня предявлення цього позову і до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_4 позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, врахувати те, що дитина хворіє, на підтвердження чого подала медичну довідку.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні позов визнав частково, погоджується на стягнення аліментів на утримання сина в розмірі 1/5 усіх видів його доходу, пояснюючи те, що на його утриманні знаходиться батько, який за станом здоровя потребує постійного медикаментозного лікування, догляду та сторонньої допомоги.

Представник відповідача ОСОБА_2 ОСОБА_3 в судовому засіданні позов визнав частково, вважає, що з урахуванням віку дитини, розміру заробітку відповідача, наявності на його утримання непрацездатного батька, достатнім і справедливим розміром аліментів буде 1/5 частина доходів відповідача, що фактично становитиме 2000 гривень.

Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини:

Сторони позивач ОСОБА_4 та відповідач ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано 20 лютого 2016 року, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії 1-ИД №048973 від 20 лютого 2016 року, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Тернопільського міського управління юстиції Тернопільської області (актовий запис №28).

Від даного шлюбу в подружжя є син ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, про що свідчить свідоцтво про народження серії І?ИД №238832 від 31 травня 2016 року, видане Тернопільським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області.

Як убачається з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач ОСОБА_4 обґрунтовує свої позовні вимоги, та її пояснень у судовому засіданні, відповідач коштів на утримання дитини не надає, у звязку з чим син перебуває повністю на її утриманні.

Відповідно до довідки про склад сімї, виданої ДП «Люкс-Житло-1» ПП «Люкс» № 1083 від 27 травня 2016 року, позивач ОСОБА_4 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_2.

Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 09 серпня 2016 року, виданою відділом реєстрації проживання особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, неповнолітній ОСОБА_5 зареєстрований за тією ж адресою.

Сторони в судовому засіданні визнали, що син фактично проживає разом із позивачем.

З 11 серпня 2016 року по 20 травня 2019 року позивачу надано відпустку по догляду за дитиною, що підтверджується розпорядженням голови Тернопільської міської ради № 92-В від 27 липня 2016 року та довідкою від 15 серпня 2016 року №168/08-К/6, виданої відділом кадрового забезпечення Тернопільської міської ради.

Згідно протоколу нейросонографії, проведеного в КУТОР «ТОКДКЛ», здійснено УЗД-обстеження ОСОБА_5, за результатами якого встановлено ураження ЦНС гіпоксично-ішемічного ґенезу.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2, стверджував, що на його утриманні перебуває батько ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3, який є пенсіонером, часто хворіє, потребує сторонньої допомоги.

На підтвердження зазначених обставин, відповідачем надано ряд доказів:

Зокрема, як убачається з довідки №113 від 21 червня 2016 року, виданої ПП «Перспектива», відповідач ОСОБА_2 зареєстрований разом із своїм батьком ОСОБА_6 у квартирі № 193 по бульварі ОСОБА_7, 10, в місті Тернополі.

Відповідно до копії посвідчення серії УДО №003490, виданого 3 січня 2006 року, та довідки №1267 від 21 червня 2016 року, виданої Головним управлінням Пенсійного фонду України в Тернопільській області, ОСОБА_6 є пенсіонером Служби Безпеки України, та отримує пенсію за вислугу років, відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб» у розмірі 2042,30 гривень.

Як убачається з довідки-висновку ЛКК №93 від 21 червня 2016 року за №69/20-93, ОСОБА_6 за станом здоровя потребує нагляду, постійного медикаментозного лікування і сторонньої допомоги.

З виписок з медичної карти стаціонарного хворого ОСОБА_6 №00374, №01/06462, №00148, №01/03322, №01/06905, слідує, що він неодноразово упродовж 2015 року проходив курси лікування серцево-судинних захворювань.

Відповідно до наданих відповідачем фіскальних чеків, копії яких знаходяться в матеріалах справи, січня лютого 2015 року та травня червня 2016 року придбавалися лікарські засоби відповідно до призначень за медичними рекомендаціями, зазначеними у вказаних вище виписках з медичної карти, а також у листопаді 2015 року ОСОБА_6 придбав систему кардіостимуляції вартістю 30000 гривень для проведення оперативного лікування, що теж узгоджується з даними вказаних виписок та довідкою-висновком ЛКК № 93.

Разом з тим, судом не встановлено жодних доказів про те, що відповідач за своїм станом здоров'я чи матеріальним становищем не може виконувати своїх обов'язків із утримання неповнолітньої дитини, а тому наявні передбачені законом підстави для стягнення з нього аліментів.

Суд вважає безпідставними доводи відповідача про те, що він добровільно надає дитині утримання, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження зазначених обставин судом не здобуто, а товарні чеки про покупку у травні 2016 року трьох упаковок дитячих підгузків вартістю по 108 гривень кожна не доводять факту надання відповідачем дитині належного утримання.

Відповідно до ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Згідно з ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, абз. 3 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3 при визначенні розміру аліментів суд повинен враховувати стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 2. ст. 182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку за винятком випадків, передбачених ст. 184 цього Кодексу.

Судом установлено, що ОСОБА_2 працює в Управлінні Служби Безпеки України в Тернопільській області, що підтверджується довідкою про доходи №238 від 24 жовтня 2016 року.

Із вказаної довідки слідує, що відповідач ОСОБА_2 має постійний дохід, зокрема за період з квітня 2016 року по вересень 2016 року йому нараховано 59564,70 гривень заробітної плати (по 9927,45 гривень щомісячно).

За вказаних обставин, з урахуванням зазначених вище вимог закону, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення розміру аліментів відповідно до ст. 183 СК України у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Визначаючи розмір аліментів, які підлягають до стягнення, суд, з урахуванням вимог 182 СК України, бере до уваги стан здоровя дитини, в якої діагностовано певні медичні порушення, однак, окрім результатів УЗД-обстеження, інших доказів, у тому числі, висновку лікаря позивач не надала; стан здоровя відповідача, який є молодим здоровим чоловіком, відсутність у нього інших дітей, наявність батька, який знаходиться на його утриманні та хворіє, потребує нагляду, постійного лікування і стороннього догляду, що підтверджується висновком ЛКК; інші істотні обставини, зокрема те, що позивач перебуває у відпустці по догляду за дитиною, у звязку з чим на даний час доходів не має..

Враховуючи зазначені обставини, суд вважає необґрунтованим ні той розмір аліментів, який просила стягнути позивач (1/3), ні той, у якому погоджувався їх сплачувати відповідач (1/5).

Як зазначалося, нарахований дохід відповідача складає 9927,45 гривень щомісячно.

Відповідно до п. 13 постанови Кабінету Міністрів України №146 від 26 лютого 1993 року « Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.

Тому твердження відповідача про те, що 1/5 частина його заробітку становить 2000 гривень, є необгрунтованими.

Разом з тим, суд не може погодитьсь із запропонованим позивачем розміром аліментів, оскільки судом не здобуто доказів, що відповідач має змогу надавати дитині утримання в розмірі 1/3 частини його заробітку та що дитина в силу стану здоровя чи інших істотних обставин потребує утримання саме в такому розмірі.

Надані позивачем фіскальні чеки про купівлю дитині ліків, підгузків та одягу, не є істотними обставинами, які повинні бути враховані при визначенні розміру аліментів, оскільки відповідно до ст. 180, ч. 2 ст. 150 СК України обовязок утримувати дитину, піклуватися про її здоровя покладається на обох батьків.

З урахуванням зазначених вище вимог закону, враховуючи надані сторонами докази, суд приходить до переконання, що позов ОСОБА_4 про стягнення аліментів підлягає до часткового задоволення шляхом стягнення в її користь аліментів із відповідача ОСОБА_2 щомісячно 2/9 частини всіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття відповідно до ст. ст. 180, 183 Сімейного кодексу України.

Відповідно до ч.1 ст.191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за один місяць слід допустити до негайного виконання.

На підставі викладеного, відповідно до ст. ст. 180 183, 191 Сімейного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 223, ч. 1 ст. 294, ч. 1 ст. 296, ст. 367 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1, мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, працює в Управлінні Служби безпеки України (м. Тернопіль, проспект С.Бандери, 21), в користь ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_6, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 2/9 частин усіх видів заробітку, але не менше, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 08 червня 2016 року, до досягнення дитиною повноліття.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 551 гривню 20 копійок судового збору в дохід держави.

Рішення суду в частині стягнення з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_4 аліментів на неповнолітню дитину в межах суми платежу за 1 місяць допустити до негайного виконання.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Тернопільської області через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення суду виготовлено 07 листопада 2016 року.

Суддя