Справа №:461/4103/16-ц
Провадження №: 2/461/1376/16
У Х В А Л А

про відмову у забезпеченні позову

03.10.2016 року Галицький районний суд м.Львова в складі: головуючого судді Государського А.В., при секретарі Думич Р.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Львові заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі ОСОБА_1 до Начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 про визнання дій незаконними,

в с т а н о в и в :

В провадженні Галицького районного суду м.Львова перебуває справа за позовом ОСОБА_1 до Начальника управління комунальної власності департаменту економічної політики Львівської міської ради ОСОБА_2 про визнання дій незаконними.

Позивач в порядку забезпечення позову просить суд заборонити Управлінню комунальної власності департаменту економічної політики ЛМР та ЛМР вчиняти будь-які управлінські дії щодо нежитлового приміщення загальною площею 22,8 кв.м. (з індексом приміщень 8-1), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Ф.Ліста,6, до вступу у законну силу рішення у справі №461/4103/16-ц, оскільки повернення спірного обєкта оренди, зробить неможливим виконання рішення суду, у разі задоволення позовної заяви.

Відповідно до ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову. Виходячи зі змісту ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

З матеріалів наданої до суду заяви вбачається, що заявником не надано доказів, які б вказували на наявність правових підстав володіння спірним майном, а саме нежитловим приміщенням загальною площею 22,8 кв.м. (з індексом приміщення 8-1), що знаходиться за адресою: м.Львів, вул.Ф.Ліста,6, що його права можуть бути порушені у разі невжиття таких заходів забезпечення позову.

Згідно розяснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного суду України №9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогами.

Перевіривши матеріали справи, оскільки відсутні підстави вважати, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, окрім того, позивачем не подано доказів, з яких можна зробити висновок про те, що існує небезпека заподіяння шкоди правам, свободам та інтересам позивача та не наведено підстав, з яких вбачається, що захист його прав та інтересів стане неможливим без вжиття заходів забезпечення цивільного позову або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат, суд приходить до висновку про те, що в задоволенні заяви про забезпечення позову слід відмовити.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, суд

у х в а л и в :

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про забезпечення позову у справі відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий А.В. Государський