У Х В А Л А

10 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Лященко Н.П., Охрімчук Л.І.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 18 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Фінансова ініціатива», про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії,

встановила:

Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 8 жовтня 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 25 листопада 2015 року, в задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення судів попередніх інстанцій залишено без змін.

У серпні 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 18 травня 2016 року з підстави передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, а саме Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

На підтвердження зазначеної підстави заявником надано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року та від 21 жовтня 2015 року, в яких, на його думку, зазначені норми матеріального права застосовані по-іншому.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що у допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями в подібних правовідносинах слід розуміти такі, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені фактичні обставини, а також має місце однакове матеріально-правове регулювання спірних відносин.

У судовому рішенні, про перегляд якого подано заяву, суд першої інстанції, з висновком якого погодилися й суди апеляційної й касаційної інстанцій, встановивши, що рішення про віднесення публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії неплатоспроможних прийнято Правлінням Національного Банку України 20 листопада 2014 року та цього ж дня прийнято рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про запровадження в банку з 21 листопада 2014 року тимчасової адміністрації, а позивач звернувся з позовом у березні 2015 року, дійшов висновку про відмову в задоволенні позову про зобов'язання банку здійснити переказ коштів в іноземній валюті відповідно до частини 5 статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб».

Разом з тим, у наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 2 грудня 2015 року, суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів попередніх інстанцій про задоволення позову про зобов'язання банку здійснити переказ коштів з огляду на те, що позивач звернувся до суду з позовом до прийняття рішення про віднесення банку до категорії неплатоспроможних та запровадження тимчасової адміністрації в банку.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 жовтня 2015 року суд касаційної інстанції, погодився з висновками судів першої та апеляційної інстанцій про задоволення позову про стягнення грошових коштів та безпідставність доводів банку про необхідність застосування Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», оскільки при вирішенні спору банком не було надано доказів про прийняття рішення про віднесення його до категорії неплатоспроможних, про запровадження тимчасової адміністрації та проведення ліквідаційної процедури.

Отже, в судовому рішенні, наданому заявником для порівняння, та в судовому рішенні про перегляд якого подано заяву, наявні різні фактичні обставини справи, що не є неоднаковим застосуванням судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

ухвалила:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», третя особа - публічне акціонерне товариство комерційний банк «Фінансова ініціатива», про захист прав споживача та зобов'язання вчинити дії відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

Н.П. Лященко

Л.І. Охрімчук