Провадження № 2/200/428/15
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

"08" серпня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого-судді: Женеску Е.В.

за участю секретаря: Южакової В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Дніпропетровська цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця,-

В С Т А Н О В И В:

28 листопада 2014 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу кредитором спадкодавця.

В обґрунтування позову зазначив, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.07.2008 року ОСОБА_4 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. 23 січня 2013 року ОСОБА_4 помер. Спадкоємцями, які постійно проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3. Позивачем 15.05.2014 року була направлена претензія кредитора до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори. 18 червня 2014 року позивач отримав відповідь Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого ОСОБА_4 із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії ПАТ «Приватбанк». 24 червня 2014 року до спадкоємців було направлено лист-претензію, за яким позивач предявив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано.

Позивач просить стягнути з відповідачів солідарно на свою користь заборгованість у розмірі 9266,94 грн. за кредитом.

В подальшому, заявою від 18.03.2015 року позивач уточнив позовні вимоги та просив стягнути суму боргу 9266,94 грн. з відповідача ОСОБА_2, оскільки саме вона є спадкоємцем померлого ОСОБА_4.

Позивач в судове засідання не зявився, про явку в судове засідання був повідомлений належним чином, надав суду заяву, у якій позов підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу без участі представника.

Відповідачі в судове засідання не зявилися, про явку в судове засідання були повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 надала письмові заперечення на позов від 15 січня 2015 року, де зазначила, що через тиждень після смерті свого чоловіка ОСОБА_4 вона звернулася до кількох банків, де чоловік отримував кредити, та повідомила про його смерть. Тобто, позивач був повідомлений про смерть ОСОБА_4 ще в лютому 2013 року. Позивач пропустив встановлений ст. 1281 ЦК України шестимісячний строк для предявлення вимоги до спадкоємців, оскільки не надав жодних доказів, що відповідачем отримана його претензія від 24.06.2014 року. Реєстр відправлень від 28.07.2014 року є доказом направлення кореспонденції ОСОБА_4 З урахуванням зазначеного, просить в задоволенні позову відмовити.

Згідно зі ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 08 серпня 2016 року постановлено розглядати справу заочно на підставі наявних доказів.

Суд, дослідивши надані докази, прийшов до наступного висновку.

Право на звернення до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів закріплено безпосередньо у Конституції України (ст. 55), Цивільному кодексі України (ст. 16), Цивільному процесуальному кодексу України (ст.3).

Згідно ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів.

Відповідно до статті 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судом встановлено, що відповідно до укладеного договору № б/н від 29.07.2008 року ОСОБА_4 отримав кредит зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 22,8 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом (а.с. 8).

Публічне Акціонерне Товариство ОСОБА_1 "ПриватБанк" є правонаступником прав та обов'язків Закритого Акціонерного Товариства ОСОБА_1 "ПриватБанк", у зв'язку з чим на підставі рішення загальних зборів акціонерів від 30.04.2009 р. змінено найменування Позивача з Закритого акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на Публічне Акціонерне товариство ОСОБА_1 "Приватбанк", про що зазначено у п.1.1. Статуту ПАТ КБ "ПриватБанк".

17.07.2009 року проведено державну реєстрацію вказаних змін (номер запису в ЄДРПОУ 8006727).

Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором кредитодавець зобовязується надати грошові кошти позичальнику в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ст. 599 ЦК України, зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно статей 526, 527, 530 Цивільного кодексу України зобовязання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обовязковим для виконання сторонами.

Згідно свідоцтва про смерть ОСОБА_5 1-Ки № 492834, ОСОБА_4 помер 23 січня 2013 року (а.с. 18).

Після смерті ОСОБА_4 Сьомою Дніпропетровською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу (а.с. 41).

Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

За смислом ст.ст. 608, 1218, 1219 ЦК України, у звязку зі смертю боржника припиняються лише ті зобовязання, які нерозривно повязані з його особою і не можуть бути виконані іншою особою, у той час як у результаті спадкування до спадкоємця переходять усі права та обовязки, що належали спадкодавцю на час відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.1 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Відповідач ОСОБА_2 стверджує, що вона є єдиним спадкоємцем після смерті свого чоловіка ОСОБА_4, що не заперечується і позивачем, який уточнив позовні вимоги та просив стягнути суму боргу з ОСОБА_2

Відповідно до ч.1 ст. 61 ЦПК України, обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Позивачем 15.05.2014 року направлена претензія кредитора до Сьомої Дніпропетровської державної нотаріальної контори, в якій він зазначив, що на теперішній час банку стало відомо, що ОСОБА_4 помер 23.01.2013 року.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. Письмові докази, як правило, подаються в оригіналі. Якщо подано копію письмового доказу, суд за клопотанням осіб, які беруть участь у справі, має право вимагати подання оригіналу.

В свою чергу, відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідач ОСОБА_2 не надала жодного доказу в підтвердження своїх доводів про те, що вона повідомила позивача про смерть ОСОБА_4 в лютому 2013 року, в звязку з чим суд приходить до висновку, що датою, з якої позивачу стало відомо про смерть ОСОБА_4, слід вважати 15.05.2014 року.

Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.

Оскільки зі смертю боржника зобовязання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обовязку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми. Саме на підставі норм статей 1281, 1282 ЦК України кредитор заявив вимоги до спадкоємців.

Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобовязані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобовязаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині.Вимоги кредитора вони зобовязані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.

Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків предявлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.

Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки - це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє субєктивне право.

З реєстру згрупованих поштових відправлень рекомендованих листів від 28 липня 2014 року (а.с. 27) вбачається, що позивач направив претензії ОСОБА_4. Доказів того, що претензія направлена спадкоємцю ОСОБА_2, позивачем не надано.

В суд з позовом ПАТ КБ «Приватбанк» звернувся 28 листопада 2014 року, тобто після спливу встановленого ст. 1281 ЦК України шестимісячного строку від дня, коли він дізнався про відкриття спадщини, тобто 15.05.2014 року.

Таким чином, кредитор предявив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, з порушенням строків, встановлених статтею 1281 ЦК України, що згідно з частиною четвертою цієї норми позбавляє його права вимоги до спадкоємців, оскільки відповідальність спадкоємців за боргами спадкодавця настає лише за умови додержання кредитором вимог статей 1281, 1282 ЦК України, які ним не дотримані.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 59, 60,88, 169, 209, 212-215, 224 ЦПК України, ст.ст. 526, 1054 ЦК України, суд,

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 банк «Приватбанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів з дня проголошення рішення через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий-суддя: Е.В. Женеску