Справа № 453/374/16-ц
№ провадження 2/453/236/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11.10.2016 року Сколівський районний суд Львівський області в складі:

головуючого-судді Ясінському Ю.Є.

при секретарі Гринюк Л.Я.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Сколе Львівської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія», з участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, -

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1 звернувся в суд з позовною заявою, а згодом із заявою про зменшення позовних вимог, в якій просить стягнути з Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» страхове відшкодування в сумі 35 985, 49 грн., витрати на правову допомогу в сумі 2 000 грн. та судовий збір в сумі 551,2 грн., а всього 38 536 грн. 69 коп. Свої вимоги мотивує тим, що 05.10.2015 о 16 год. 07 хв. на 648 км+250 м автодороги Київ-Чоп у с. Дубина, Сколівського району Львівської області, водій ОСОБА_4, керуючи автомобілем марки «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_3, порушив правила обгону та допустив зіткнення із автомобілем марки «Hyundai H 200», д.н.з. НОМЕР_4, яким керував ОСОБА_1, внаслідок чого відбулось зіткнення зазначених автомобілів. Під час ДТП автомобіль позивача отримав технічні ушкодження, чим йому було завдано майнової шкоди. Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.12.2015 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Цивільно-правова відповідальність перед третіми особами володільця автомобіля марки «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_5 була застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АЕ/4395806, згідно якого ліміт відповідальності за шкоду заподіяну майну за цим полісом складає 50 000 грн., франшиза 500 грн. 24.11.2015р. позивач звернувся до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» з заявою про виплату страхового відшкодування, яка була зареєстрована в страховій компанії 27.11.2015р. Оскільки у встановлений законом термін страхова компанія відшкодування позивачу не виплатила та не повідомила про прийняте рішення, він звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, подав заяву за вх. №3980 від 11.10.2016 року про розгляд справи без його участі, позов із зменшеними позовними вимогами підтримав, просить задоволити з підстав наведених у позовній заяві.

Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» Комаровська А.І., будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з'явилась, про причини неявки не повідомила і заяви про відкладення судового засідання чи розгляд справи у її відсутності не подавала. Факт належного повідомлення відповідача про дату, час та місце судового засідання, яке відбулось 11.10.2016 року підтверджується отриманими напередодні рекомендованими повідомленнями про вручення. Крім того, проти задоволення позовних вимог заперечила з підстав, викладених у письмовому запереченні від 10.10.2016р., вх. ЕП-№579 від 11.10.2016р., зокрема, зазначила, що 05.10.2015р. близько 16 год. 07 хв. на 648 км+250 м автодороги Київ-Чоп у с. Дубина Сколівського району Львівської області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу Renault Master д.н.з. НОМЕР_3 та транспортного засобу Hyundai д.н.з. НОМЕР_4. Цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу Renault Master д.н.з. НОМЕР_3 ОСОБА_4 забезпечена договором обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортів шляхом видачі поліса АЕ/4395806 в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія». 04.11.2015р. до ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» звернувся ОСОБА_1 із заявою про виплату страхового відшкодування. 12.11.2015р. представником ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» для з'ясування обставин дорожньо-транспортної пригоди та визначення взаємної відповідальності осіб, що керували автомобілями під час дорожньо-транспортної пригоди, на адресу ОСОБА_1 було направлено запит щодо надання відповідних документів та інформації про здійснення взаєморозрахунків між учасниками дорожньо-транспортної пригоди. 16.02.2016р. на адресу ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» надійшла відповідь ОСОБА_1 на запитувану інформацію. Відповідно до п.36.2 ст.36 Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» страховиком прийняте рішення про здійснення страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 без врахування податку на додану вартість та франшизи у розмірі 47 347,96 грн. (вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу 57 417,56 грн. - урахування податку на додану вартість 9 569,60 грн. - франшиза 500,00 грн.). У зв'язку з розглядом справи в суді ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» призупинила здійснення виплати страхового відшкодування на користь ОСОБА_1 на підставі п.36.2 ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Окрім того, позивачу 20.07.2016р. здійснено часткову виплату страхового відшкодування в розмірі 11 362, 51 грн., відтак просила позов задоволити частково.

Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не з'явився, про причини неявки не повідомив і заяви про відкладення судового засідання чи розгляд справи у його відсутності не подавав.

Таким чином у судове засідання не з'явилися всі учасники процесу.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Відтак, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу у даній цивільній справі на здійснювалося.

Суд, дослідивши матеріали справи вважає, що позов слід задоволит з наступних підстав.

Постановою Костопільського районного суду Рівненської області від 17.12.2015 року провадження в справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_4 за ст. 124 КУпАП закрито, у зв'язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП.

Як вбачається із вищезгаданої постанови, судом встановлено, що відповідно до протоколу серії АП1 №254337 від 24.11.2015 р., ОСОБА_4 05.10.2015 р. о 16 год. 07 хв. в с. Дубина, Сколівського району Львівської області, керуючи т/з «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_3, рухаючись в напрямку м. Київ, під час здійснення маневру обгону не врахував дорожню обстановку, яка склалась, порушив правила обгону та допустив зіткнення із автомобілем марки «Hyundai H 200», д.н.з. НОМЕР_4, який перебував під керуванням ОСОБА_1, що призвело до механічних пошкоджень вищевказаних автомобілів та тілесних ушкоджень водіїв, чим порушив п.12.4 ПДР.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України (надалі ЦК України), особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 1166 ЦК України шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відносини у сфері обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, визначені Законом України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів».

Так, згідно ст. 3 згаданого Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та (або) майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників, а ст. 20 якого передбачає при настанні страхового випадку обов'язок страховика здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк.

Згідно ст. 6 даного Закону страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталася за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

У абз. 4 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 1 березня 2013 року № 4 "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" роз'яснено, що відсутність складу злочину, наприклад, у разі відмови у порушенні кримінальної справи, закриття кримінальної справи за правилами КПК України 1960 року чи закриття кримінального провадження за правилами КПК України 2012 року не означає відсутність вини для цивільно-правової відповідальності. При цьому постанова (ухвала) слідчого, прокурора, суду про відмову в порушенні кримінальної справи або її закриття, закриття кримінального провадження є доказом, який повинен досліджуватися судом у цивільній справі у порядку, передбаченому ЦПК України.

Вищенаведене дає підстави зробити висновок про те, що закриття провадження у справі на підставі ст. 38, п.7 ст. 247 КУпАП у зв'язку із закінченням строків притягнення до адміністративної відповідальності не є реабілітуючою підставою для звільнення особи від цивільно-правової відповідальності.

Частиною 4 ст. 61 ЦПК України визначено, що постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що вина ОСОБА_4, як водія т/з «Renault Master», д.н.з. НОМЕР_3, у вчинені ДПТ, доведена матеріалами справи про адміністративне правопорушення, а саме протоколом серії АП1 №254337 від 24.11.2015 р., про що також зазначено у вказаній вище постанові Костопільського районного суду Рівненської області від 17.12.2015 року у справі №564/2836/15-п, а протилежне не спростовано належними засобами доказування.

Відповідно до ч.1 ст. 1166, ч.2 ст. 1187 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно п.п. 4, 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов'язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки - незалежно від наявності вини. Особою, яка зобов'язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно довіреності, посвідченої 14.10.2006 року нотаріусом Вижницького районного нотаріального округу Штефюк Н.В., ОСОБА_3 уповноважив ОСОБА_1 та ОСОБА_7 користуватися та розпоряджатися автомобілем марки Hyundai H 200, д.н.з. НОМЕР_4.

Цивільно-правова відповідальність власника автомобіля «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_3, застрахована в ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» згідно полісу АЕ №4395806 від 12.07.2015 року, з лімітом відповідальності за шкоду завдану майну 50 000 гривень та 500 гривень франшизи.

Згідно ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи. У зв'язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов'язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок ДТП, з евакуацією транспортного засобу з місця ДТП до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував ним у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Проте, згідно ст. 12, страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, що не може перевищувати 2% від ліміту відповідальності страховика, в межах якого відшкодовується збиток, завданий майну потерпілих.

З врахуванням наведеного ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» відповідає за шкоду, завдану автомобілем «Renault Master» д.н.з. НОМЕР_3, в межах суми страхового відшкодування, визначеної відповідно до полісу обов'язкового страхування №4395806 від 12.07.2015 року на суму 50 000 гривень.

Відповідно до п.36.2 ст. 36 Закону України "Про обов'язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов'язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо за рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість.

Відповідно до Звіту про оцінку колісного транспортного засобу, вартість відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу транспортного засобу Hyundai д.н.з. НОМЕР_4 внаслідок пошкодження складає 57 417,56 грн.

Згідно копії платіжного доручення №1809 від 20.07.2016р. ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» частково відшкодувала ОСОБА_1 11 362, 51 грн. страхового відшкодування на підставі Акту №1486-15 від 20.07.2016р.

Враховуючи, що страхове відшкодування на користь ОСОБА_1 слід відшкодувати у розмірі 47 347,96 грн. без врахування податку на додану вартість та франшизи, а 11 362,51 грн. позивачу частково відшкодовані відповідачем, відтак ПрАТ «Українська транспортна страхова компанія» зобов'язана відшкодувати позивачу частину невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 35 985, 45 грн.

На підставі ст. 88 ЦПК України слід відшкодувати понесені та документально підтверджені витрати позивача на сплату судового збору у сумі 551 грн. 20 коп. та 2 000 грн. витрат за надання правової допомоги.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212, 214, 215 ЦПК України, ст. ст. 11, 16, 22, 23, 979, 980, 1166, 1167, 1187 ЦК України, Законом України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», суд,-

в и р і ш и в:

Позов задоволити.

Стягнути із Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 частину невиплаченого страхового відшкодування в розмірі 35 985 (тридцять п'ять тисяч дев'ятсот вісімдесят п'ять) гривень 45 копійок.

Стягнути Приватного акціонерного товариства «Українська транспортна страхова компанія» на користь ОСОБА_1 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 копійок сплаченого судового збору та 2 000 (дві тисячі) гривень за надану правову допомогу.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку шляхом подання до апеляційного суду Львівської області через Сколівський районний суд Львівської області апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення або десяти днів з дня отримання копії цього рішення особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення.

Суддя Сколівського районного

суду Львівської області Ю.Є. Ясінський