Справа № 2-288/11
Провадження № 2-зз/638/88/16
У Х В А Л А

05.12.2016 р. Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Шестака О.І.,

при секретарi ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в м. Харковi заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_4 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2009 р. по справі №2-7496/09 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 Накладено арешт на майно ОСОБА_2, яке знаходиться за місцем її проживання за адресою: 61145, м. Харків, вул. Новгородська, 45.

ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2009 р. по справі №2-7498/09 за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, яка належить ОСОБА_2 Накладено арешт на майно ОСОБА_2, яке знаходиться за місцем її проживання за адресою: 61145, м. Харків, вул. Новгородська, 45.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 03.03.2010 р. цивільні справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої залиттям квартири, обєднано в одне провадження з цивільною справою за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Рішенням Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2011 р. відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 12.10.2011 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2011 р. по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, апеляційну скаргу ОСОБА_4, ОСОБА_5 задоволено частково. Рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2011 р. змінено шляхом скасування його в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення моральної шкоди. Задоволено позов ОСОБА_4, ОСОБА_5 в цій частині частково. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4, ОСОБА_5 кожного по 3000 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Додатковим рішенням апеляційного суду Харківської області від 07.12.2011 р. за апеляційною скаргою ОСОБА_4, ОСОБА_5 на рішення Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.06.2011 р. по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 225 грн. витрат на правову допомогу, 12,75 грн. витрат, повязаних з судовим збором, 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_5 12,75 грн. витрат, повязаних з судовим збором, 90 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2012 р. касаційну скаргу ОСОБА_2 відхилено. Рішення апеляційного суду Харківської області від 12.10.2011 р. залишено в силі.

07.09.2016 р. представник ОСОБА_3 подав до суду заяву про скасування заходів забезпечення позову, в якій просив скасувати заходи забезпечення позову в вигляді арешту квартири АДРЕСА_2, накладені: ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-7496/09 від 10.08.2009 р.; ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-7498/09 від 10.08.2009 р.

В обґрунтування цієї вимоги заявник вказує, що ОСОБА_3 не була стороною по справі №2-228/11, але є власником квартири, на яку в забезпечення позовів по вказаній справі накладався арешт, отже судом постановлені ухвали, якими порушуються права ОСОБА_3 як власника квартири.

Заявник зазначає, що ухвали суду від 10.08.2009 р. по справам №№2-7498/09, 2-7496/09 були виконані. На цей час в Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна містяться відомості про: арешт квартири АДРЕСА_2, реєстраційний № обтяження 9009183, зареєстрований 31.08.2009 р. Шостою ХДНК на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-7496/09 від 10.08.2009 р.; арешт квартири АДРЕСА_2, реєстраційний № обтяження 9009222, зареєстрований 31.08.2009 р. Шостою ХДНК на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-7498/09 від 10.08.2009 р. При цьому, власником квартири в указаних записах зазначена ОСОБА_2, що не відповідає дійсності.

Заявник вказує, що виконавчі листи за судовим рішенням по вказаним справам до примусового виконання не предявлялись.

Заявник вважає, що заходи забезпечення позовів в частині накладення арешту на вказану квартиру мають бути скасовані, оскільки: з дня набрання чинності рішенням про стягнення моральної шкоди з відповідача ОСОБА_2 пройшло майже 5 років строк предявлення виконавчих документів до примусового стягнення минув майже 4 роки тому; присуджені судом до стягнення з ОСОБА_2 на користь позивачів суми (по 3000 грн.) є надто неспівмірними з вартістю арештованої квартири; 28.07.2009 р., тобто до постановлення ухвали про накладення арешту на спірну квартиру, вона була подарована ОСОБА_3 ОСОБА_2 і не належала відповідачу. Договір дарування посвідчений нотаріусом, право власності на вказану квартиру зареєстровано за ОСОБА_3 14.08.2009 р. Вказаний договір ніким не був оскаржений і є чинним.

07.09.2016 р. ОСОБА_2 через свого представника до суду продано аналогічну заяву про скасування заходів забезпечення позову з ідентичними вимогами, в обґрунтування яких ОСОБА_2 навела ті самі обставини, що були зазначені ОСОБА_3

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 05.12.2016 р. заяви ОСОБА_2 і ОСОБА_3 про скасування заходів забезпечення позову по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири обєднані в одне провадження.

Відповідно до договору дарування від 28.07.2009 р., укладеного між ОСОБА_2 і ОСОБА_3, ОСОБА_2 передала, а ОСОБА_3 прийняла у власність дарунок квартиру №45, що знаходиться в м. Харкові, вул. Новгородська, 4. Договір дарування посвідчений приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 28.07.2009 р. і зареєстровано в реєстрі за №2547.

Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №23580291 від 14.08.2009 р., наданого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації», квартира АДРЕСА_3 належить ОСОБА_3 на підставі договору дарування р№2547 від 28.07.2009 р., посвідченого приватним нотаріусом ХМНО ОСОБА_6 Номер запису П-1-15562 в книзі 1.

Таким чином, матеріалами справи підтверджується, що квартира, на яку накладено арешт, належить на праві власності заявниці ОСОБА_3

Відповідно до ч. 1 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання в такі строки: посвідчення комісій по трудових спорах, постанови судів у справах про адміністративні правопорушення та постанови органів (посадових осіб), уповноважених розглядати справи про адміністративні правопорушення, - протягом трьох місяців; інші виконавчі документи - протягом року, якщо інше не передбачено законом.

Відповідно до ч. 2 ст. 22 ЗУ «Про виконавче провадження», для виконання судових рішень строки, зазначені в ч. 1 цієї статті, встановлюються з наступного дня після набрання рішенням законної сили чи закінчення строку, встановленого у разі відстрочки чи розстрочки виконання рішення, а в разі якщо судове рішення підлягає негайному виконанню, - з наступного дня після його постановлення.

З заяв ОСОБА_2, ОСОБА_3 вбачається, що за рішенням по справі за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири виконавчі документи до виконання предявлені не були.

Таким чином, строк предявлення виконавчих документів до виконання збіг. Заяв від ОСОБА_4, ОСОБА_5 про поновлення строку предявлення виконавчих документів до виконання до суду не подавалось.

Заперечень проти скасування заходів забезпечення позовів ОСОБА_4, ОСОБА_5 позивачами також надано не було.

В судові засідання з розгляду заяв ОСОБА_3, ОСОБА_2 про скасування заходів забезпечення позову за викликом суду ОСОБА_4, ОСОБА_5 неодноразово не зявлялись.

Суд, перевіривши матеріали справи, вважає можливим скасувати заходи по забезпеченню позову, застосовані ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2009 р. по справі №2-7498/09, і ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 10.08.2009 р. по справі №2-7496/09, оскільки строк предявлення виконавчого документу до виконання сплинув, виконавчий документ предявлений до виконання не був, а застосовані судом заходи забезпечення позову на даний момент порушують права власника квартири.

На підставі викладеного, керуючись ст.154 ЦПК України, суд,-

ухвалив:

Скасувати заходи забезпечення позову у вигляді арешту, накладеного на квартиру АДРЕСА_3, накладені:

- ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-7496/09 від 10.08.2009 р.;

- ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова по справі №2-7498/09 від 10.08.2009 р.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в 5-денний строк з дня проголошення ухвали до апеляційного суду через суд першої інстанції.

Головуючий: