АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2591/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 57 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів,

Дослідивши матеріали справи, заслухавши представника ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7, який підтримав апеляційну скаргу; представника ПАТ КБ «Приватбанк» ОСОБА_8, який просив апеляційну скаргу відхилити, колегія суддів,-

в с т а н о в и л а :

У квітні 2016 року ОСОБА_6 звернулась до Соснівського районного суду м. Черкаси із позовом до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів, посилаючись в обгрунтування заявленого позову на те. що у 2011 року між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг відкриття карткового рахунку та його обслуговування. На підставі її заяви, вказує позивачка, ПАТ КБ «Приватбанк» видав ОСОБА_6 картку Visa «Універсальна» № 481624 із встановленням кредитного ліміту 5000,00 грн. та здійснював розрахунково-касове обслуговування платіжних операцій.

03 грудня 2015 року, зазначає позивачка, без її згоди з карткового рахунку був здійснений переказ грошових коштів на суму 3742,00 грн., в звязку з чим утримано комісію в сумі 149,68 грн.

В звязку з здійсненням несанкціонованого нею грошового переказу 03 грудня 2015 року, вказує ОСОБА_6, вона звернулася до ПАТ КБ «Приватбанк» із вимогою заблокувати картку і відмінити всі транзакції за 03 грудня 2015 року з відновленням балансу її картки, однак відповідачем кошти їй повернуті не були.

ОСОБА_6 вказує, що з приводу факту шахрайства вона звернулась до правоохоронних органів, ведеться слідство. З метою досудового врегулювання спору позивачка зверталася до відповідача з заявою про припинення нарахування відсотків та штрафних санкцій, однак її вимога була банком залишена без виконання.

В звязку з тим, що відповідачем були порушені права позивачки як споживача фінансових послуг, вказує ОСОБА_6, вона звернулась за їх захистом до Соснівського районного суду м. Черкаси та просила постановити судове рішення, яким стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» та її користь матеріальну шкоду в сумі 3891,68 грн., пеню в сумі 381,68 грн., витрати по сплаті судового збору та оплату послуг адвоката в розмірі 1500,00 грн.

Рішенням Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6,вважаючи рішення суду першої інстанції незаконним, необґрунтованим, прийнятим із порушенням норм матеріального та процесуального права, при неповному з»ясуванні обставин, які мають істотне значення для вирішення спору по суті, просить скасувати рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким заявлені нею позовні вимоги задовольнити повністю.

Заслухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів поданої апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга ОСОБА_6 підлягає відхиленню, виходячи із наступного.

Відповідно до вимог ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

При розгляді даної справи суд правильно встановив факти, відповідні їм правовідносини, постановив рішення, яке відповідає вимогам матеріального і процесуального права, ґрунтується на зібраних по справі доказах, оцінивши які в сукупності, суд першої інстанції прийшов до аргументованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_6

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що позивачкою, в порушення вимог статті 60 ЦПК України, яка зобовязує кожну сторону довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, не було надано на адресу суду обєктивних і переконливих доказів того, що не вона була ініціатором переказу коштів 03 грудня 2015 року на суму 3742,00 грн., і що при виконанні операцій щодо перерахування коштів з її картки банком були допущені порушення, які призвели до несанкціонованого списання коштів з картки ОСОБА_6 без її відома.

Колегія суддів погоджується із таким висновком суду першої інстанції.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, в 2011 році між сторонами був укладений договір про надання банківських послуг відкриття карткового рахунку та його обслуговування, на підставі заяви ОСОБА_6 відповідач видав позивачці картку Visa «Універсальна» № 481624 (електронний платіжний засіб) із встановленням кредитного ліміту 5000,00 грн.

ОСОБА_6, в свою чергу, погодилась виконувати вимоги Умов та Правил надання банківських послуг, що підтверджується власноручним підписанням анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПАТ КБ «ПриватБанк». (а.с. 61)

03 грудня 2015 року відповідач у передбаченому договором порядку здійснив авторизацію позивачки через інтернет-сайт шляхом ручного введення номера картки, терміну її дії та вказаного на ній кода для інтернет платежу CW-коду, після чого здійснив переказ коштів з рахунку ОСОБА_6

Здійснення транзакцій супроводжувалось надісланням смс-повідомлень на фінансовий номер позивачки НОМЕР_1 з метою підтвердження авторизації.

Як вбачається із наявних матеріалів справи, відповідно до виписки по картці/рахунку № 481624 03 грудня 2015 року було здійснено списання (переказ) кредитних грошових коштів на невстановленого отримувача на суму 3742,00 грн. та комісії за платежем 149,68 грн., всього 3891,68 грн. (а.с. 10)

03 грудня 2015 року позивачка з приводу даного факту звернулась до відділення банку за телефоном 3700 (безкоштовно) з вимогою відмінити операцію по рахунку. Також в цей же день позивачка звернулась до правоохоронних органів та зареєструвала звернення до поліції про факт вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно п.1 Розділу VI Постанови Правління Національного банку України від 05 листопада 2014 року № 705 «Про здійснення операцій з використанням електронних платіжних засобів» користувач зобовязаний використовувати електронний платіжний засіб відповідно до вимог законодавства України та умов договору, укладеного з емітентом, і не допускати використання електронного платіжного засобу особами, які не мають на це законного права або повноважень.

Згідно ч.3 п.2 Розділу VI користувач зобовязаний надійно зберігати та не передавати іншим особам електронний платіжний засіб, ПІН та інші засоби, які дають змогу користуватися ним іншим особам.

У п.5 Розділу VI вказано, що користувач зобовязаний контролювати рух коштів за своїм рахунком та повідомляти емітента про операції, які не виконувалися користувачем.

Пунктом 6 Розділу VI встановлено, що користувач після виявлення факту втрати електронного платіжного засобу та або платіжних операцій, які він не виконував, зобов'язаний негайно повідомити банк або визначену ним юридичну особу в спосіб, передбачений договором. До моменту повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій та відповідальність несе користувач, а з часу повідомлення користувачем банку ризик збитків від здійснення операцій за електронним платіжним засобом користувача несе банк.

Відповідно до Умов та правил надання банківських послуг п.1.1.5.5. Банк не несе відповідальності у випадку, якщо інформація про рахунки Клієнта, Карту, контрольну інформацію Клієнта, відправленому в SMS - повідомленні ПІН-коді , ідентифікаторі користувача, паролях системи Приват24, паролі (ніку) MobileBanking або проведених Клієнтом операціях стан відомо іншим особам внаслідок несумлінного виконання Клієнтом умов їхнього зберігання і використання або прослуховування перехоплення інформації у каналах звязку під час використання цих каналів.

Згідно до умов та правил надання банківських послуг, а саме п. 1.1.5.13. Клієнт несе відповідальність у повному обсязі за всі операції, які супроводжуються авторизацією, до моменту письмової заяви Клієнта про блокування картки / рахунку / на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг. Згідно п. 1.1.5.29. Держатель несе відповідальність за всі операції, що супроводжуються авторизацією, до моменту звернення ОСОБА_9 в Банк та блокування ОСОБА_9, і за всі операції, які не супроводжуються авторизацією, до моменту постановки Картки в стоп-лист платіжною системою.

Сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що списання коштів відбувалось з рахунку платника за електронною ідентифікацією електронного платіжного засобу і його користувача ОСОБА_6

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку, з яким погоджується колегія суддів, що особа, яка здійснила з картки позивачки грошовий переказ 03 грудня 2015 року на суму 3742,00 грн., володіла інформацією про коди та паролі, які спрямовувались на телефон позивачки, яка встановила переадресацію зі свого телефону дзвінків та смс-повідомлень на телефонний номер третьої особи.

Інші доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 були предметом дослідження та вивчення суду, суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильність застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів не знаходить підстав для скасування чи зміни постановленого судом першої інстанції рішення.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 314 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Соснівського районного суду м. Черкаси від 19 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_6 до ПАТ КБ «Приватбанк» про захист прав споживача та стягнення грошових коштів відхилити, зазначене рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до суду касаційної інстанції на протязі двадцяти днів.

Головуючий :

Судді :