Провадження №2-о/760/282/16
Справа №760/9869/16-ц
У Х В А Л А

/про залишення позовної заяви без руху/

06 червня 2016 року суддя Солом'янського районного суду м. Києва Усатова І.А., розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин, -

В С Т А Н О В И В :

Заявник звернулася до суду із заявою про встановлення факту про те, що заявник ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 і ОСОБА_3.

Відповідно до ст.ст. 3,4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Права, свободи та інтереси фізичних осіб захищаються у спосіб, визначений законами України.

Так, відповідно до ч.1 ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

Розділом ІV та ст. 258 ЦПК України не визначено, яка за формою та змістом має бути заява про встановлення факту, що має юридичне значення. Єдиною статтею ЦПК України, яка визначає форму та зміст позовної заяви є стаття 119. Оскільки в розділі ІV ЦПК України не визначено форму та зміст заяви, слід застосувати аналогію права на підставі ч. 8 ст. 8 ЦПК України, де передбачено наступне: якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Відповідно до чинного законодавства України позовна заява є процесуальним документом, який повинен містити в собі, зокрема, зміст позовних вимог; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тобто в позовній заяві має містись посилання, зокрема, на те, до кого пред'явлений позов; що саме вимагає позивач (предмет позову); обставини, на яких ґрунтується вимога (матеріально-правова підстава позову); зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину.

Таким чином, на цій стадії цивільного процесу позивач зобов'язаний виконувати вимоги щодо доведення певного кола фактів, що мають процесуальне значення, для підтвердження наявності права на пред'явлення позову та дотримання процесуального порядку його пред'явлення.

Відповідно до ч.1 ст. 258 ЦПК України у заяві про встановлення факту родинних відносин повинно бути зазначено: 1) який факт заявник просить встановити та з якою метою; 2) причини неможливості одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт; 3) докази, що підтверджують факт.

При вивченні матеріалів заяви, встановлено, що дана заява не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, оскільки в ній не викладені обставини, якими заявниця обґрунтовує свої вимоги про встановлення факту, що ОСОБА_1 є дочкою ОСОБА_2 і ОСОБА_3, в даному випадку, тобто ті юридично значимі факти, на основі яких вона звертається до суду та обґрунтовує свої вимоги відповідно до норм матеріального права, що поширюються на спірні правовідносини, з зазначенням доказів в підтвердження обґрунтування заявлених вимог або наявність підстав для звільнення від доказування.

Тому, оскільки відповідно до ст. 15 цього ж Кодексу суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод

чи інтересів, що виникають саме з правових відносин: цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових, а не з будь-яких суспільних зв'язків, то зазначення вказаних вище обставин за нормами ст. 119 ЦПК України є передумовою відкриття провадження у справі.

Відповідно до частини 4 ст. 235 ЦПК України справи окремого провадження суд розглядає за участю заявника та заінтересованих осіб.

Проте, позивачкою до участі у справу в якості зацікавлених осіб нікого не залучено.

Отже, для повного та об`єктивного розгляду заяви, запобігання порушенням прав та інтересів інших осіб, суддя вважає необхідним надати заявнику строк для усунення недоліків, правильного визначення складу осіб, що можуть брати участь у справі, вказавши їх прізвище, повне ім`я та по-батькові, зареєстроване місце проживання або перебування, поштовий індекс, номери засобів зв`язку, якщо такі відомі.

Окрім того, статтею 120 ЦПК України передбачено, що позивач повинен додати до позовної заяви її копію та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

Однак, з матеріалів позовної заяви вбачається, що позивачем вимогу ст. 120 ЦПК України виконано не було.

Окрім того, позовна заява не відповідає вимогам ч.5 ст. 119 ЦПК України, оскільки позивачкою не надано документ, що підтверджує сплату судового збору, який мав бути сплачений відповідно до вимог ЗУ «Про судовий збір».

Так, відповідно до п. 4 ч.1 ст.4 «Про судовий збір» за подання заяви у справах окремого провадження судовий збір сплачується за ставкою - 0,2 розміру мінімальної заробітної плати встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду.

Законом "Про Державний бюджет України на 2016 рік" установлено на 2016 рік мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 1 січня - 1378 гривень.

Отже, позивачу необхідно у відповідності до вимог ЗУ «Про судовий збір» з урахуванням предмету поданої позовної заяви оплатити судовий збір у розмірі 275,60 грн. та надати докази на підтвердження оплати або надати докази про звільнення від його оплати.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору, не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві або залишення заяви без розгляду.

Відповідно до ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

За таких обставин, керуючись ст. 119-121, ст.ст. 234-235, ст. 258 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту родинних відносин - залишити без руху, надавши строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання ухвали.

Недоліки позовної заяви мають бути усунуті шляхом подання окремої вмотивованої заяви з врахуванням викладених в даній ухвалі недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: І. А. Усатова