АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

7 грудня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Шкоріної О.І.,

суддів: Антоненко Н.О., Стрижеуса А.М.,

при секретарі: П»ятничук В.Г.

за участю: позивача - ОСОБА_1

представника відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Забірська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання заповіту недійсним, -

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_3, третя особа: Забірська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області, з урахуванням заяви про зміну позовних вимог від 26 вересня 2016 року, просила визнати заповіт недійсним укладений ОСОБА_4 від 27 липня 2013 року на користь ОСОБА_5 посвідчений секретарем виконкому Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Бондаренко О.В.

Свої вимоги обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 у віці 92 роки померла її бабуся - ОСОБА_4. Позивач та відповідач є онуками померлої. 14 листопада 1995 року ОСОБА_4 склала заповіт, зареєстрований в реєстрі номер 5431 та посвідчений державним нотаріусом Державної нотаріальної контори. До складу спадщини ввійшло майно ОСОБА_4, що належало їй на праві власності: земельні ділянки площею: 0,1524 га з дерев'яним будинком; 0,1627 га ОСГ; 2,93 га пай на території Забірської сільради; 0,0537 га ОСГ територія Бабрицької сільради та ощадні книжки. Майно померла заповіла обом онукам - ОСОБА_1 та ОСОБА_5. Після смерті бабусі, позивачу стало відомо, що існує ще один заповіт від 27 липня 2013 року, згідно якого померла ОСОБА_4 заповіла все своє майно лише ОСОБА_5. Позивач зазначає, що вказаний заповіт не відповідає закону, волі спадкодавця та має бути визнаний недійсним. Вважає, що оспорюваний заповіт був складений під впливом з боку відповідача, всупереч внутрішній волі

Справа № 757/24870/15-ц
№ апеляційного провадження: 22-ц/796/14579/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Васильєва Н.П.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Шкоріна О.І.
бабусі, так як на той час остання не розуміла значення своїх дій та не могла керувати ними.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 вересня 2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_5, третя особа: Забірська сільська рада Києво-Святошинського району Київської області про визнання заповіту недійсним.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати і ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В апеляційній скарзі послалася на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин справи. Вважає, що суд першої інстанції неповно дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, об'єктивному та неупередженому її розгляду, що призвело до ухвалення незаконного та не обґрунтованого рішення.

В судове засідання представник Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області не з'явився, про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину своєї неявки суду не повідомив.

ОСОБА_1 апеляційну скаргу підтримала і просила її задовольнити.

Представник ОСОБА_5- ОСОБА_2 проти доводів апеляційної скарги заперечував і просив рішення як законне і обґрунтоване залишити без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги та пред'явлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із їх недоведеності.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Відповідно до ст..3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно з ч.1 ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»активному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла ОСОБА_4 у віці 92 роки. Реєстрація смерті здійснена Виконавчим комітетом Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області 31 березня 2014 року, актовий запис № 10.

ОСОБА_1 та ОСОБА_5 є онуками померлої.

27 липня 2013 року ОСОБА_4 склала заповіт, яким все майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона за законом матиме право, заповіла онуці ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, а громадянку ОСОБА_1 позбавила права на спадкування.

Зазначений заповіт складено у присутності свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 відповідно до ст..1253 ЦК України, оскільки ОСОБА_4 не могла сама прочитати та підписати текст заповіту. Вказані свідки не є спадкоємцями за заповітом, членами сім»ї та близькими родичами спадкоємця за заповітом. Свідкам роз»яснино зміст ст..1255 ЦК України. У зв»язку зі слабким зором заповідача на його особисте прохання після прочитання свідками тексту заповіту вголос, заповіт в присутності заповідача, свідків та секретаря Забірської сільської ради підписано ОСОБА_11, особу якої встановлено та дієздатність перевірено. Заповіт посвідчено секретарем Забірської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області Бондаренко О.В., зареєстровано в реєстрі за № 3.

Судом установлено, що вимоги ст..ст.1247,207, 1251 ЦК України при підписання та посвідченні заповіту дотримані.

Доводи апеляційної скарги в тій частині, що судом першої інстанції допущено порушення норм процесуального права, а саме не витребувано заповіт, який був складений ОСОБА_4 26 липня 2013 року, не заслуговують на увагу суду, оскільки колегією не встановлено при розгляді судом першої інстанції порушень норм процесуального права, що потягли б за собою скасування рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.1254 ЦК України заповідач має право у будь-який час скласти новий заповіт, заповіт, який було складено пізніше, скасовує попередній заповіт повністю або у тій частині, в якій він йому суперечить. Кожний новий заповіт скасовує попередній і не відновлює заповіту, який заповідач склав перед ним. Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Належних та допустимих доказів на підтвердження того, що в момент складання заповіту ОСОБА_4 перебувала у такому стані, коли не могла розуміти значення своїх дій або керувати ними, а також, що до заповідача з боку відповідача ОСОБА_5 був вчинений психічний тиск, позивачем у передбаченому ст..ст.10,60 ЦПК України порядку, ні суду першої інстанції, ні суду апеляційної інстанції не надано.

Сам по собі факт того, що ОСОБА_4 за своє життя тричі складала заповіти не дає підстав для висновку, що оспорюваний позивачем заповіт від 27 липня 2013 року вчинений померлою проти її справжньої волі.

Допитані в суді першої інстанції в якості свідків ОСОБА_9.ОСОБА_10, ОСОБА_12, показам яких суд першої інстанції надав належну правову оцінку, підтвердили наявність у ОСОБА_4 27 липня 2013 року ( день складання заповіту) справжньої волі на складання саме такого заповіту.

Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, викладених в оскаржуваному рішенні, які зроблені судом на основі повно та всебічно з'ясованих обставин. Виконавши всі вимоги цивільного судочинства, суд першої інстанції ухвалив законне і обґрунтоване рішення, підстав для скасування якого апеляційним судом не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.303, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Печерського районного суду м.Києва від 26 вересня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: