Справа № 369/8862/15-ц Головуючий у І інстанції Волчко А.Я.
Провадження № 22-ц/780/2870/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 04.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

04 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Воробйової Н.С.

суддів: Березовенко Р.В., Голуб С.А.

при секретарі Якимчук Ю.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2, ОСОБА_12, третя особа: ОСОБА_4 про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження власністю шляхом виселення,-

встановила :

У серпні 2015 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_13, ОСОБА_7, ОСОБА_14, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_2, ОСОБА_12 про усунення перешкод у здійснені права користування та розпорядження власністю шляхом виселення.

Посилався на те, що 14.03.2013 року між ним та ОСОБА_17 було укладено договір позики.

На забезпечення виконання зобов'язань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4 14.03.2013 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та зареєстрований в реєстрі за № 244.

Відповідно до вказаного договору іпотеки ОСОБА_4 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: Київська область Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Садова, будинок № 50.

На момент укладення договору іпотеки в будинку були зареєстровані відповідачі у справі, що підтверджується довідкою ф. 3, виданою виконавчим комітетом Ходосівської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 11.03.2013 року за № 29.

На даний час відповідачі продовжують проживати в спірному будинку.

Внаслідок невиконання позичальником ОСОБА_17своїх зобов'язань за договором позики у позивача в порядку, передбаченому договором іпотеки, виникло право звернути стягнення на предмет іпотеки. Це право було реалізовано шляхом передачі позивачу права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання у відповідності до п. 9.3.1 договору іпотеки.

Позивач вказував, що реалізувавши дане право, 09.07.2015 року ним було отримано у власність земельну ділянку та житловий будинок, що знаходиться за адресою с. Ходосівка, вул. Садова, будинок № 50, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на житловий будинок від 09.07.2015 року за № 40391961 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку від 09.07.2015 року за №40392917.

Про зміну власника відповідачів було повідомлено та запропоновано добровільно звільнити житловий будинок та земельну ділянку.

Відповідачі добровільно виселитися з житлового будинку не бажають, до будинку позивача не впускають, створюють перешкоди у користуванні його майном, що порушує його право власності.

Посилаючись на вищевикладені обставини та положення закону, позивач просив суд усунути перешкоди у здійсненні його права користування та розпорядження земельною ділянкою та житловим будинком, що знаходяться за адресою с. Ходосівка, вул. Садова, 50 шляхом виселення відповідачів, а також усіх осіб, які можуть з ними знаходитися на час виселення, із займаного приміщення в примусовому порядку.

У судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному абсязі та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 та представник третьої особи, залученої до часті в справі - ОСОБА_4 проти позову заперечували, посилаючись на незаконність дій нотаріуса щодо реєстрації за позивачем права власності на будинок та земельну ділянку.

Інші сторони в судове засідання не зявилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду від 18 березня 2016 року позов позивача задоволено частково.

Усунуто перешкоди ОСОБА_5 у здійсненні його права користування та розпорядження земельною ділянкою та житловим будинком, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Садова, будинок № 50, шляхом виселення ОСОБА_6. ОСОБА_7. ОСОБА_19, ОСОБА_3, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_2. ОСОБА_12 з вказаних будинку та земельної ділянки.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ставиться питання про скасування рішення суду першої інстанції з підстав невідповідності його нормам матеріального і процесуального права, невідповідності висновків суду обставинам справи з ухваленням нового рішення про відмову позивачу у задоволенні позову.

На обґрунтування апеляційних скарг апелянти вказували на те, що судом першої інстанції безпідставно було відмовлено у задоволенні клопотання представників відповідачів щодо зупинення розгляду даної справи до вирішення адміністративного позову про визнання незаконними дій нотаріуса щодо реєстрації прав власності ОСОБА_5 на спірне майно, з яким вони звернулися до окружного адміністративного суду м. Києва. Рішення по адміністративній справі має суттєве значення для вирішення позовних вимог позивача у даній справі. Відмова у вказаному клопотанні призвела до ухвалення незаконного судового рішення за позовом ОСОБА_5 до відповідачів про усунення перешкод у користуванні власністю.

Апеляційні скарги не підлягають до задоволенню з таких підстав.

В силу положень ст. 41,55 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і впоряджатися своєю власністю, кожному гарантується захист його рав і свобод у судовому порядку.

Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має раво на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного лконодавства.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право, звернутися до суду за ахистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами ахисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання равочину недійсним; 3) припинення дії. яка порушує право:4) відновлення становища, -ке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна равовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування. їхніх посадових і службових осіб.

Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що становлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи у разі порушення нею положень частини другої - п'ятої статті 13 цього Кодексу.

Згідно ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

За приписами ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Положеннями ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені.

Статтею 391 ЦК України визначено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникаєспір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

По справі встановлено, що 14.03.2013 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_17 було укладено договір позики на суму 2 300 400 грн.

На забезпечення виконання позичальником зобовязань за договором позики між позивачем та ОСОБА_4, 14.03.2013 року було укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та ареєстрований в реєстрі за № 244.

Відповідно до вказаного договору іпотеки ОСОБА_4 передала в іпотеку нерухоме майно, а саме земельну ділянку та житловий будинок, що знаходяться за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Садова, 50.

На момент укладення договору іпотеки та на час звернення з даним позовом до суду в будинку, власником якого була іпотекодавець ОСОБА_4О, були зареєстровані відповідачі у справі (а.с.16). Згідно п.4.7,п.4.8 договору сторони обумовили, що на момент підписання цього договору не існує подій, що створюють загрозу належному виконанню цього договору; права на предмет іпотеки третім особам не передавалися.

У разі порушення боржником хоча б одного з положень договору позики сторони також визначили порядок звернення стягнення на предмет іпотеки (п. п.7-9.3.2) (а.с.13).

У зв»язку з невиконання ОСОБА_17 зобовязань за договором позики у позивача виникло право на звернення стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому договором іпотеки.

Згідно умов договору іпотеки (п.9.3, 9.3.1) позивачу передано право власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання; згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності 09.07.2015 року за позивачем зареєстровано право власності на земельну ділянку та житловий будинок, що знаходиться за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Садова, будинок № 50 (а.с.6-9).

17 серпня 2015 року ОСОБА_5 направив відповідачам лист-вимогу про добровільне звільнення будинку та земельної ділянки у зв»язку із зміною власника (а.с.68)

Відповідачі добровільно виселитися з житлового будинку не бажають, до будинку позивача не впускають, створюють перешкоди у користуванні його майном.

Задовольняючи позовні вимоги позивача частково, суд виходив з того, що ОСОБА_5 згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.07.2015 року є власником земельної ділянки та житлового будинку за адресою: Київська область, Києво- Святошинський район, с. Ходосівка, вул. Садова,50, а також що відповідачі, які проживають у спірному будинку, користуються ним та земельною ділянкою і добровільно виселитися з будинку та звільнити земельну ділянку не бажають, а тому дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі, оскільки останні створюють позивачу перешкоди у користуванні, володінні та розпорядженні його власністю.

Висновки суду відповідають обставинам справи та вимогам закону.

Суд обґрунтовано відхилив доводи представника відповідача ОСОБА_3 та представника третьої особи ОСОБА_4 щодо неправомірності дій нотаріуса при реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за позивачем, оскільки будь-які дані щодо визнання дій нотаріуса неправомірними у визначеному законом порядку матеріали справи не містять, докази цьому відповідачі не надали.

При цьому слід наголосити, що на час розгляду даної справи в апеляційній інстанції, судові рішення про визнання неправомірними дій нотаріуса щодо реєстрації права власності на спірне нерухоме майно за ОСОБА_5, що набрали законної сили, відсутні.

Згідно ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін , якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Рішення суду відповідає вимогам закону. Підстав для його скасування при апеляційному розгляді справи не встановлено.

В апеляційній скарзі не приведено доводів, які б спростували висновки суду, викладені в рішенні.

Керуючись ст..ст.307, 308 ЦПК України, колегія

Ухвалила :

Апеляційні скарги ОСОБА_20, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 18 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді