Справа № 204/7873/16-ц
Провадження № 4-с/204/49/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпропетровськ

Красногвардійський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Черкез Д.Л.,

при секретарі Старостенко Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпропетровську скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця, -

В С Т А Н О В И В:

У грудні 2016 року до суду надійшла скарга Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця. В обгрунтування скарги зазначено, що 29.02.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у цивільній справі № 2-2296/2010 за позовом ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 111 419,16 грн., судові витрати: державне мито у розмірі 1 114,19 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., а всього 112 653,35 грн. 18.01.2016 року на адресу Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (відповідно до редакції Закону України «Про виконавче провадження», який втратив чинність 05.10.2016 року) направлено виконавчий лист №2-2296/2010 по цивільній справі виданий 29.02.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 заборгованості за кредитним договором в сумі 111 419,16 грн., судові витрати: державне мито у розмірі 1 114,19 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., а всього 112 653,35 грн. Державним виконавцем у відповідності до ст.ст. 17, 19, 20, 25 Закону України «Про виконавче провадження» винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 11.02.2016 року ВП № 50123093, копії відповідних постанов направлено сторонам, копію даної постанови ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримав 29.03.2016 року. 30.05.2016 року на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшов акт опису й арешту майна від 24.05.2016 року, згідно якого державним виконавцем Квашою Олександрою Миколаївною Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області проведено опис та арешт майна належного боржнику ОСОБА_3, а саме земельна ділянка загальною площею 804 кв.м., розташована за адресою: вул. Леніна, 24 смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та будинок загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., розташований за адресою: вул. Леніна, 24 смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Дане майно державним виконавцем передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, паспорт АК № 846404, виданий 01.03.2000 року Верхньодніпровським РВ УМВС, проживає ІНФОРМАЦІЯ_1. 29.08.2016 року державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що втратила чинність від 05.10.2016 року), а саме, згідно з Законом Верховної Ради України від 03.06.2014 року за № 1304-VII «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», виключає здійснення виконавчого провадження для даного виду стягнення. Постанова, що оскаржується, винесена державним виконавцем 29.08.2016 року, а надана до поштового відділення Верхньодніпровська 17.11.2016 року 15 год. 12 хв., про що свідчить відстеження пересилання поштових відправлень. ОСОБА_6 не погоджується з вищевказаною постановою, вважає її незаконною та такою, що винесена та направлена в порушення вимог Закону України «Про виконавче провадження», що порушує його права як стягувача. При цьому зазначив, що державним виконавцем при винесенні постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві порушено вимоги ст.ст. 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» та перевірено тільки майновий стан боржника. Звертає увагу на те, що державним виконавцем 24.05.2016 року проведено опис належного на праві власності майна, але всупереч статті 62 Закону України «Про виконавче провадження», майно, яке описано та передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, не передано для подальшої реалізації, а отже не вжито всіх виконавчих дій з примусового виконання виконавчого листа №2-2296/2010. Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», тимчасовим адміністратором неплатоспроможного банку та ліквідатором банку (крім ліквідації банку за рішенням власників) є Фонд гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд). Зазначив, що у ПАТ «ВіЕйБі Банк» відсутні власні кошти на виконання зобов'язань перед всіма вкладниками та іншими кредиторами ОСОБА_6. З метою виконання вимог Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», в тому числі, для забезпечення виконання зобовязань банку, передбачених п. 1 ч. 6 ст. 36 спеціального Закону, ПАТ «ВіЕйБі Банк» отримав від Фонду гарантування вкладів фізичних осіб цільову позику. Таким чином, у відповідності до статті 29 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Фонд набув право кредитора банку на всю суму, що підлягає відшкодуванню вкладникам такого банку відповідно до цього Закону на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, а також на суму нарахованого, але не сплаченого регулярного збору до Фонду. Фонд також набув права кредитора на суму сплачених Фондом витрат, повязаних з процедурою виведення неплатоспроможного банку з ринку, а також на суму цільової позики, наданої ПАТ «ВіЕйБі Банк» протягом дії тимчасової адміністрації. Відповідно до постанови Правління Національного банку України від 19.03.2015 № 188 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк», виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 20.03.2015 № 63 «Про початок процедури ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначення уповноваженої особи Фонду на ліквідацію банку», згідно з яким було розпочато процедуру ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» та призначено уповноваженою особою Фонду на ліквідацію ПАТ «ВіЕйБі Банк» провідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_1 Враховуючи викладене, скаржник звернувся до суду з даною скаргою і просить суд визнати дії державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними; скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.08.2016 ВП № 50123093; зобовязати державного виконавця Квашу О.М. відновити виконавче провадження № 50123093; зобовязати державного виконавця Квашу О.М. провести виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 2-2296/2010, виданого 29.02.2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

Представник скаржника ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Представник Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області в судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Боржник ОСОБА_3 у судове засідання не зявився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України, у звязку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи та оцінивши наявні докази у їх сукупності, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ст. 383 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 24 грудня 2010 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було ухвалено рішення, яким позовна заява ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_4» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором була задоволена та з відповідача стягнуто заборгованість в сумі 111 419,16 грн., судові витрати: державне мито у розмірі 1 114,19 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., а всього 112 653,35 грн.

На виконання вказаного рішення суду 29 лютого 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська було видано виконавчий лист № 2-22996/2010 про стягнення з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором № 141/В від 14 січня 2008 року в сумі 111 419,16 грн., судові витрати: державне мито у розмірі 1 114,19 грн., витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу у розмірі 120,00 грн., а всього 112 653,35 грн. (а.с.6).

18.01.2016 року Пат «ВіЕйБі Банк» звернувся з заявою № 12/2-1814 про примусове виконання рішення Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 24.12.2010 року до Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби (а.с. 7).

На підставі виконавчого листа № 2-2296/2010, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 29 лютого 2012 року та заяви стягувача, постановою державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області було відкрито виконавче провадження ВП № 50123093.

30 травня 2016 року на адресу ПАТ «ВіЕйБі Банк» надійшов Акт опису й арешту майна, належного боржнику ОСОБА_3 від 24 травня 2016 року, відповідно до якого державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 проведено опис та арешт майна, належного боржнику ОСОБА_3, а саме: земельна ділянка загальною площею 804 кв.м., розташована за адресою: вул. Леніна, 24 смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області та будинок загальною площею 48,8 кв.м., житловою площею 35,0 кв.м., розташований за адресою: вул. Леніна, 24 смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області. Описане майно державним виконавцем передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5, паспорт АК № 846404, виданий 01.03.2000 року Верхньодніпровським РВ УМВС, яка проживає ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 8-11).

29 серпня 2016 року державним виконавцем Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що втратила чинність від 05.10.2016 року), у зв'язку з тим, що положення Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виключають здійснення виконавчого провадження для даного виду стягнення (а.с. 5).

Скаржник просить скасувати постанову про повернення виконавчого документа стягувачу від 29 серпня 2016 року ВП № 50123093 та зобовязати державного виконавця Верхньодніпровського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області відновити виконавче провадження № 50123093 і провести виконавчі дії у відповідності до вимог Закону України «Про виконавче провадження» з примусового виконання виконавчого листа № 2-2296/2010, виданого Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська 29 лютого 2012 року.

При цьому заявник посилається на те, що в діях державного виконавця мають місце факти бездіяльності при здійснені виконавчого провадження внаслідок чого рішення суду не виконується, а саме: державним виконавцем вжито не всіх виконавчих заходів з примусового виконання виконавчого листа № 2-2296/2010, не застосовано примусовий привід або розшук до боржника ОСОБА_3, не одержано від органів, установ, організацій необхідних для проведення виконавчих дій пояснень, довідок та іншої інформації. При цьому, державним виконавцем перевірено тільки майновий стан боржника. Внаслідок цього було недоцільно застосовано Закон України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» від 03.06.2014 року.

Слід зазначити, що згідно п. 7 розділу 8 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року № 1404-VIII виконавчі дії, здійснення яких розпочато до набрання чинності цим Законом, завершуються у порядку, що діяв до набрання чинності цим Законом. Здійснення виконавчих дій щодо примусового виконання виконавчого листа № 2-2296/2010 року розпочато до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 02 червня 2016 року №1404-VIII, а отже в даному випадку застосовуються норми Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV.

Судом встановлено, що оскаржувана постанова була винесена державним виконавцем на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV 1, згідно якої виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

У постанові державний виконавець зазначив, що Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» виключається здійснення виконавчого провадження для даного виду стягнення.

Згідно п. 1 вказаного Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» визначено, що протягом дії цього Закону:

1) не може бути примусово стягнуте (відчужене без згоди власника) нерухоме житлове майно, яке вважається предметом застави згідно із статтею 4 Закону України «Про заставу» та/або предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку», якщо таке майно виступає як забезпечення зобов'язань громадянина України (позичальника або майнового поручителя) за споживчими кредитами, наданими йому кредитними установами - резидентами України в іноземній валюті, та за умови, що:

таке нерухоме житлове майно використовується як місце постійного проживання позичальника / майнового поручителя або є об'єктом незавершеного будівництва нерухомого житлового майна, яке перебуває в іпотеці, за умови, що у позичальника або майнового поручителя у власності не знаходиться інше нерухоме житлове майно;

загальна площа такого нерухомого житлового майна (об'єкта незавершеного будівництва нерухомого житлового майна) не перевищує 140 кв. метрів для квартири та 250 кв. метрів для житлового будинку.

Однак,державним виконавцем не зазначено у оскаржуваній постанові, що вказане нерухоме майно виступає як забезпечення зобовязань боржника за споживчим кредитом, наданим йому в іноземній валюті. Навпаки, з виконавчого листа вбачається, що заборгованість боржника стягнута у національній валюті України гривні. Доказів того, що житловий будинок боржника є предметом іпотеки, державним виконавцем також суду не надано.

Крім того, у оскаржуваній постанові відсутні відомості щодо того, що житловий будинок, розташований за адресою: вул. Леніна, 24 смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, використовується боржником як місце постійного проживання, та що у нього у власності відсутнє інше нерухоме майно.

Як було встановлено судом, державним виконавцем було проведено опис і арешт майна, згідно якого крім житлового будинку, розташованого за адресою: вул. Леніна, 24 смт. Новомиколаївка, Верхньодніпровського району Дніпропетровської області, у боржника ОСОБА_3 було встановлено наявність земельної ділянки, розташованої за тією ж адресою.

З огляду на наведене слід дійти висновку, що наявність у боржника іншого нерухомого майна крім житлового будинку, є перешкодою для повернення виконавчого документа стягувану на підставі п. 9 ч. 1 ст. 47 ЗУ «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606.

Крім того слід зазначити, що відповідно до п. 3.12 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року за № 512/5, організацію розшуку боржника - юридичної особи та майна боржника чи інформації про місце отримання боржником доходів державний виконавець здійснює шляхом направлення запитів до органів державної податкової служби, Державної реєстраційної служби України, банків, Державної автомобільної інспекції Міністерства внутрішніх справ України, Державної казначейської служби України, Державного агентства земельних ресурсів, бюро технічної інвентаризації, нотаріату, органів статистики тощо або перевірки інформації за даними електронних баз даних та реєстрів, що містять інформацію про майно чи доходи боржника, а також за даними інших джерел інформації як офіційних, так і неофіційних (засобів масової інформації, мережі Інтернет тощо). Крім того, державний виконавець здійснює вихід за місцезнаходженням (місцем проживання) боржника.

Згідно ст. 32 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, заходами примусового виконання рішень є: 1) звернення стягнення на кошти та інше майно (майнові права) боржника, у тому числі якщо вони перебувають в інших осіб або належать боржникові від інших осіб; 2) звернення стягнення на заробітну плату (заробіток), доходи, пенсію, стипендію боржника; 3) вилучення в боржника і передача стягувачу певних предметів, зазначених у рішенні; 4) інші заходи, передбачені рішенням.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Державний виконавець як працівник органу державної виконавчої служби зобов'язаний сумлінно виконувати службові обов'язки, не допускати у своїй діяльності порушення прав громадян та юридичних осіб, гарантованих Конституцією України та законами України, та з огляду на ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» використовувати надані йому права у точній відповідності до закону.

За нормою ч. 2 ст. 387 ЦПК України, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Верхньодніпровським районним відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області не надано будь-яких доказів про те, що проводилися всі відповідні дії з метою виявлення майна боржника ОСОБА_3, у тому числі щодо з'ясування місця його проживання, реєстрації, приводу або розшуку боржника, наявності іншого майна боржника та інше, у зв'язку з чим постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29.08.2016 року винесена передчасно та безпідставно.

За викладених обстави суд вважає, що державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 передчасно та безпідставно винесла постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв'язку з чим вимоги скарги у частині визнання дій державного виконавця неправомірними та скасування даної постанови підлягають задоволенню.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 4 ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження» від 21.04.1999 року № 606-XIV, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

Про відновлення виконавчого провадження державний виконавець виносить постанову, копії якої не пізніше наступного дня надсилаються до суду, який визнав незаконною постанову державного виконавця, сторонам, а також органу (посадовій особі), який видав виконавчий документ.

У разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

Згідно положень пункту 7 постанови Пленуму Верховного Суду України від 26.12.2003 року № 14 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження», а також пункту 18 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Враховуючи зазначене суд вважає, що скарга підлягає частковому задоволенню, дії державного виконавця щодо повернення виконавчого документа стягувачеві слід визнати неправомірною та скасувати оскаржувану постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, оскільки висновки державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасними та безпідставними.

Заявлені вимоги у частині зобов'язання відділу державної виконавчої служби відновити виконавче провадження та провести виконавчі дії задоволенню не підлягають, оскільки у разі визнання судом незаконною постанови про повернення виконавчого документа стягувачу та ї скасування, провадження підлягає відновленню державним виконавцем відповідно до вимог положень ст. 51 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 389 ЦПК України, про виконання ухвали відповідний орган державної виконавчої служби повідомляє суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Також суд вважає за необхідне розяснити скаржнику, що він у разі відновлення виконавчого провадження стягувач, суд або орган (посадова особа), якому повернуто виконавчий документ, зобов'язаний у тримісячний строк з дня надходження відповідної постанови пред'явити його до виконання.

На підставі ст.ст. 18, 25, 32, 47 Закону України «Про виконавче провадження», Закону України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті», та керуючись ст.ст. 383, 386, 387 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» в особі представника Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення ліквідації ПАТ «ВіЕйБі Банк» ОСОБА_1, заінтересовані особи: державний виконавець Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, ОСОБА_3 на дії державного виконавця задовольнити частково.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 в частині повернення 29 серпня 2016 року ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» виконавчого листа № 2-2296/2010, виданого 29 лютого 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська.

Постанову державного виконавця Верхньодніпровського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачеві від 29 серпня 2016 року, винесену у виконавчому провадження ВП № 50123093 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2296/2010, виданого 29 лютого 2012 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська про стягнення з ОСОБА_3 на користь ВАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» заборгованості за кредитним договором та судових витрат визнати незаконною та скасувати.

В іншій частині вимог скарги відмовити.

Верхньодніпровському районному відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській повідомити суд про виконання ухвали не пізніше ніж у місячний строк з дня її одержання.

Апеляційну скаргу на ухвалу суду може бути подано протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя Д. Л. Черкез