НОВОМОСКОВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 183/4830/16
№ 2/183/2575/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Соловйової Т.Р., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,

встановив:

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив визнати за ним право власності на 12/25 частин житлового будинку з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Позовні вимоги обґрунтовані тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 померла мати позивача - ОСОБА_2, яка за життя набула у власність 13/25 частин житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1. ОСОБА_1, будучи спадкоємцем першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області, але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_2 на 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, позивачу було відмовлено, про що видано відповідну постанову від 18 червня 2016 року. Оскільки, позивачем не представлено до нотаріальної контори правовстановлюючий документ, що підтверджує право власності спадкодавця на вказану частку житлового будинку. 13/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належав ОСОБА_2, на підставі рішення Новомосковського райсуду Дніпропетровської області від 23 жовтня 1986 року. 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 належало ОСОБА_2 на підставі ухвали Новомосковського народного суду від 26 липня 1988 року. Однак, оригінал вказаного рішення суду на 12/25 частин домоволодіння втрачено. Відповідно до відповіді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 травня 2016 року, цивільна справа за заявою ОСОБА_2 про визнання права власності на 12/25 частини згідно алфавітних покажчиків з цивільних справ в Новомосковському міському суді в період 1988-1989 роках не зареєстрована. Враховуючи те, що ОСОБА_2 заповіту не складала та інших спадкоємців першої черги спадкування за законом не має вважає, що має право на отримання у спадок, після смерті матері - ОСОБА_2.

Позивач до суду не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити.

Відповідач, третя особа у судове засідання не з'явилися, надали суду заяви, згідно з якими просили розглянути справу за відсутності представників. не заперечили проти задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги з огляду на наступні обставини.

У відповідності до рішення Новомосковського райсуду Дніпропетровської області від 23 жовтня 1986 року у справі № 2-506/1986, крім іншого - визнано за ОСОБА_2 право особистої власності на 13/25 ідеальних частин будинку АДРЕСА_1. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 грошові кошти в сумі 945 рублів дольової компенсації по розподілу майна та 332 рубля судових витрат. Виділено ОСОБА_2 майно на загальну суму 3886 рублів.

У відповідності до отриманої судом з матеріалів інвентаризаційної справи засвідченої копії ухвали Новомосковського народного суду Дніпропетровської області від 26 липня 1988 року, визнано право особистої власності за ОСОБА_2 на 12/25 частин ідеальної частини домоволодіння АДРЕСА_1. Згідно з мотивувальною частиною ухвали, право власності ОСОБА_2 виникло внаслідок поділу майна за рішенням від 23 жовтня 1986 року, в рахунок погашення боргу за яким ОСОБА_1 був зобов'язаний сплатити ОСОБА_1 4768 рублів в рахунок взаємних розрахунків, внаслідок чого судовим виконавцем проведено дії з опису майна ОСОБА_1, в тому числі і 12/25 частин будинку, проведення торгів та неявкою покупців на торги з продажу ідеальної частки будинку, внаслідок чого ОСОБА_2 написала заяву та просить визнати за нею право власності на 12/25 частин домоволодіння, належного ОСОБА_1 та сплатою ОСОБА_2 залишку вартості 12/25 частин домоволодіння на рахунок ОСОБА_1

Наданий суду лист № 279 від 04 жовтня 2016 року свідчить, що відомості про право власності ОСОБА_2 на 12/25 частин домоволодіння зареєстроване у КП «Новомосковське міське БТІ» ДОР.

ОСОБА_2 померла ІНФОРМАЦІЯ_2.

17 лютого 2016 року до Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори звернувся ОСОБА_1 із заявою про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері - ОСОБА_2

Постановою Державного нотаріуса Новомосковської державної нотаріальної контори від 18 червня 2016 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину законом після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 на 12/25 (дванадцять двадцять п'ятих) частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 з підстав того, що спадкоємцем - ОСОБА_1 не надані правовстановлюючі документи на 12/25 частин житлового будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, тому йому необхідно звернутися до суду для визнання права власності на вищезазначену нерухомість.

Розглядаючи позовні вимоги, суд виходить з наступного.

У відповідності до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом.

Оскільки ОСОБА_2 померла в 2002 році, застосуванню до даних спадкових відносин підлягають норми Цивільного кодексу УРСР 1963 року.

Відповідно до ст.524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначеній в статті 21 цього кодексу.

Відповідно до ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини.

Відповідно до ст.527 ЦК УРСР спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті.

Відповідно до ст.529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені) дружина і батьки (усиновителі) і померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті.

Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю.

У відповідності до ст.549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст.552 ЦК УРСР спадкоємець, який вступив у володіння і управління спадковим майном до з'явлення інших спадкоємців, не вправі розпоряджатися спадковим майном (продавати. заставляти та ін.), поки не мине шість місяців з дня відкриття спадщини або поки не буде одержано ним свідоцтво про право на спадщину.

Оскільки ОСОБА_2 не складала заповіту, на момент її смерті спадкоємцем першої черги за законом був ОСОБА_1, інших спадкоємців згідно з матеріалами спадкової справи судом не встановлено, ОСОБА_2 набула права власності на 12/25 частин домоволодіння на підставі ухвали Новомосковського народного суду Дніпропетровської області від 26 липня 1988 року та зареєструвала право власності на означену частку у майні у КП «НМБТІ» ДОР, позивач є спадкоємцем першої черги за законом, підставою відмови у видачі свідоцтва про право власності нотаріусом вказано про відсутність належних правовстановлюючих документів, наявні підстави для визнання за позивачем права власності на майно, належне померлій в порядку спадкування за законом і позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 60, 213-215 ЦПК України, суд -

вирішив:

Позовну заяву ОСОБА_1 до Новомосковської міської ради Дніпропетровської області, третя особа - Новомосковська державна нотаріальна контора Дніпропетровської області про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, право власності на 12/25 частин житлового будинку з надвірними прибудовами, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_2, померлої ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подання в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Д.О. Парфьонов