Справа №333/1937/16-ц
Провадження №2/333/1518/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 липня 2016 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючої судді Варнавської Л.О.,

при секретарі Некрашевич Є.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання, -

ВСТАНОВИВ:

До суду 15.04.2016 року звернувся ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 із позовом про розірвання договору довічного утримання від 04 грудня 2015 року укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 04 грудня 2015 року. Посилається на таке. Йому на праві власності належала квартира АДРЕСА_1. Через похилий вік та тяжку хворобу йому потрібна була допомога та догляд. 04.12.2015 р. між ним та відповідачами був укладений договір довічного утримання, відповідно до якого відповідачі зобовязались довічно утримувати його, надавати необхідну допомогу, а він передав у власність відповідачів квартиру 117 в б. 9а по вул.. Ситова в м. Запоріжжя. З часу укладання договору і до теперішнього часу відповідачі свої зобовязання не виконують, не зявляються в квартирі де він проживає. Станом на квітень 2016 року він хворіє після перенесеного інсульту, потребує сторонньої допомоги, догляду, прибирання, ліків, постійно звертається за допомогою до сусідів та знайомих, вони її надають, а відповідачі ухиляються від своїх обовязків за договором.

В судовому засіданні позивач своїй позов підтримав, будучи допитаним в якості свідка пояснив, що з ОСОБА_2 вони разом працювали в міліції. ОСОБА_2 запропонував йому доглядати за ним та укласти договір. ОСОБА_3 взагалі до нього жодного разу не приходила. Договір укладали в нього вдома. Нотаріус пояснювала, що на місяць ОСОБА_2 повинний йому давати 1000 грн., але відповідач не давав гроші.. ОСОБА_2 приходив один раз на місяць. Кожен день він не приходив, не купав його. Приносив деколи ковбасу та хліб. Кожен день їжу не готував. З січня 2016 року медична допомога йому не надавалась. В квітні 2016 року він знаходився в лікарні, але ОСОБА_2 до нього не приходив. Пояснив, що допомогу від відповідачів не отримував, зараз за ним доглядають інші особи.

Представник позивача за договором адвокат ОСОБА_5 позов підтримала, пояснила, що оскільки відповідачами не виконувались умови договору довічного утримання позивач звернувся до допомогою до сторонніх осіб, які на теперішній час здійснюють догляд за ним. В квітні 2016 року він перебував в лікарні, відповідачі не надавали допомоги не забезпечували ліками тощо.

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав, пояснив, що він з власної ініціативи доглядав за позивачем, а потім вони уклали договір довічного утримання. Договір укладений з ним та його донькою ОСОБА_3, оскільки він є особою похилого віку, було прийнято рішення укласти договір також з ОСОБА_3, але догляд за позивачем здійснював саме він. Син позивача, який на той час проживав разом з ним, не заперечував проти цього. Він весь час належним чином виконував свої обовязки по договору, кожен день годував позивача, купав його, прав білизну, прибирав. В нього був ключ від квартири 117 б. 9а по вул.. Ситова в м. Запоріжжя. В грудні 2015 року був момент, коли син не впускав його в квартиру, тоді йому стало відомо, що від імені ОСОБА_1 поданий позов до суду про розірвання договору довічного утримання, але після його особистого спілкування з позивачем, стало відомо, що цей позов подано від імені ОСОБА_1, але він з ним не згодний, тому була подана до суду заява, посвідчена нотаріально, що ОСОБА_1 відмовляється від позову. Після чого він продовжив виконувати договір та доглядати за ОСОБА_6. Він оплачував комунальні послуги за квартиру, іноді надавав гроші позивачу та його синові, але розписки про це не брав. 07 квітня 2016 року він знову не зміг потрапити до квартири, вона була зачинена. 15 квітня 2016 року він разом з сином прийшов в квартиру, але сусіди повідомили, що ОСОБА_1 увезли якісь люди. Він звернувся в поліцію та йому 22 квітня 2016 року стало відомо, що ОСОБА_6 в 6-й лікарні. Він приходив до ОСОБА_1 в лікарню купував памперси, спілкувався з лікарем, але той сказав йому, що ліки ніякі не потрібні, оскільки все було ким-то придбано. Де зараз перебуває ОСОБА_6 він не знає, але він бажає і надалі здійснювати догляд за ним та виконувати договір.

Представник відповідача за довіреністю ОСОБА_7 проти позову заперечувала, пояснила, що в судовому засіданні не доведено, що відповідачі неналежним чином виконували свої обовязки. Навпаки відповідач надав чеки, які підтверджують придбання їжі, наданий зошит з підписами позивача, які підтверджують, що договір виконувався. Крім того, відповідач оплачував за комунальні послуги, якими користувався позивач, загальна сума витрат понесених відповідачем перевищувала вказану в договорі суму. В квітні 2016 року невідомі люди вивезли позивача та утримують за невідомою адресою. Саме тому відповідач не має можливості виконувати договір довічного утримання, оскільки він не має доступу до ОСОБА_6.

Відповідачка ОСОБА_3 проти позову заперечувала.

Третя особа, що не заявляє самостійних вимог: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 допитана в суді повідомила, що родину ОСОБА_1 вона знає багато років. ОСОБА_1 часто телефонував їй, просив допомоги, оскільки за станом здоровя не міг пересуватися самостійно та потребував сторонньої допомоги. Потім він повідомив, що за ним здійснюють догляд. Вона посвідчила договір довічного утримання який був між ними укладений. Після цього ніколи ОСОБА_1 не скаржився, що договір не виконується. Договором передбачено, що набувачі забезпечують догляд за ОСОБА_1 та повинні надавати гроші щомісяця в сумі 1000 грн.

Заслухавши сторони, свідка, дослідивши письмові матеріали, суд прийшов до висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню.

Судом встановлені такі факти та відповідні ним обставини.

04 грудня 2015 року між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, укладений договір довічного утримання, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 04 грудня 2015 року (а.с.5-8).

Відповідно до п. 2.1 цього договору сторони домовилися, щодо обовязків набувачів з надання відчужувану довічного утримання та догляду належать забезпечення його довічного проживання і користування квартирою в цілому:

- закупівля продуктів харчування один раз на тиждень, приготування їжі;

- здійснення догляду та необхідної допомоги, а саме: прибирання зазначеної квартири з миттям підлоги один раз на тиждень, відвідування відчужувача не менше ніж два рази на тиждень, купання один раз на тиждень, у випадку неможливості самообслуговування відчужувача здійснення його повного догляду;

- надання побутових послуг, а саме: прання спідньої і постільної білизни два рази на місяць;

- забезпечення необхідним медичним обслуговуванням та ліками;

- забезпечення придатним для носіння одягом та взуттям, які відповідають сезону;

- здійснення поточного та капітального ремонту відчужуваної квартири;

- у разі смерті відчужувача поховати його, оплатити ритуальні послуги та встановити надгробний памятник.

Предметом цього договору є квартира 117 в б. 9а по вул.. Ситова в м. Запоріжжя.

Свідок ОСОБА_8 допитаний в суді пояснив, що він є знайомим ОСОБА_1 Дружина ОСОБА_1 померла близько трьох років назад. Син перебував в місцях позбавлення волі. У ОСОБА_1 погіршився стан здоровя, він погано пересувався. Після звільнення сина з місць позбавлення волі, ОСОБА_6 йому постійно телефонував, просив влаштувати в якусь установу для здійснення за ним догляду. Потім зателефонував та сказав, що за ним вже доглядають і допомога не потрібна.

Відповідно до ч. 1 ст. 744 ЦК України, за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобовязується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У відповідності до вимог ст. 745 ЦК України такий договір укладається в письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 756 ЦК України договір довічного утримання (догляду) може бути розірваний за рішенням суду на вимогу відчужувача або третьої особи, на користь якої він був укладений, у разі невиконання або неналежного виконання набувачем своїх обовязків, незалежно від його вини.

Відповідно до п. 2.2 цього договору сторони домовилися, що до обовязків набувачів належить забезпечення відчужувача готівковими коштами в сумі 1000 грн. щомісячно.

В судовому засіданні встановлено, що відповідачами не виконувався п. 2.2 договору довічного утримання, оскільки відповідачами позивачу ОСОБА_6 грошові кошти в сумі 1000 грн. щомісячно не надавались. Ці обставини підтвердив позивач ОСОБА_6 під час його допиту в якості свідка, не спростували відповідачі. Суду не надано будь-яких доказів на підтвердження виконання відповідачами цієї умови договору протягом грудня 2015 р. квітня 2016 року.

Таким чином, достовірно встановивши, що відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 досягнутої зі ОСОБА_1 домовленості щодо надання щомісячної матеріальної допомоги в розмірі 1000 грн. не виконують, суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість позову щодо розірвання договору довічного утримання.

Проте, позивач просить повернути йому квартиру 117 в б. 9а по вул.. Ситова в м. Запоріжжя, але ці вимоги задоволенню не підлягають, оскільки позивач вибрав спосіб захисту не передбачений чинним законодавством.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до змісту ст.ст. 11,15 ЦК цивільні права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судових захист. Захист же цивільних це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту субєктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів дається в ст. 16 ЦК. Як правило, власник порушеного права може скористатися не любим, а цілком конкретним способом захисту свого права. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Позивачем при поданні позову сплачений судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп., отже на підставі ст.. 88 ЦПК України він підлягає стягненню з відповідачів на користь позивача.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 208, 212 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про розірвання договору довічного утримання задовольнити частково.

Розірвати договір довічного утримання від 04 грудня 2015 року укладений між ОСОБА_1 з однієї сторони та ОСОБА_2 та ОСОБА_3 з іншої сторони, посвідчений приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу ОСОБА_4 04 грудня 2015 року, в решті позову - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 грн. 20 коп.

На рішення сторонами, а також особами, які не брали участь у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обовязки може бути подана апеляційна скарга до Апеляційного суду Запорізької області через Комунарський районний суд м. Запоріжжя протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуюча Л.О. Варнавська