УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

9 грудня 2016 року

Хмельницький міськрайонний суд в складі:

головуючої судді Демінської А.А.,

з участю секретаря судового засідання Медвідь М.В.,

представника заявника ОСОБА_1,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м. Хмельницький клопотання Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в інтересах ОСОБА_2 про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Районного суду у місті Згеж (ОСОБА_3) на території України (заінтересована особа ОСОБА_4), -

встановив:

В жовтні 2015 року Головне територіальне управління юстиції у Хмельницькій області звернулося до суду в інтересах ОСОБА_2 з вище вказаним клопотанням, зазначивши, що 24.01.2014 року у місті Згеж (ОСОБА_3) було постановлено вирок у справі про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з суми по 200 злотих на місяць до суми по 300 злотих на місяць, починаючи з 1 січня 2014 року. ОСОБА_2 стверджує, що боржник не виконує свої зобов'язання по сплаті аліментів на утримання неповнолітньої ОСОБА_5, у зв'язку з чим просить визнати та виконати рішення польського суду в Україні. У відносинах між Україною та ОСОБА_3 діє Конвенція про стягнення аліментів за кордоном, укладена 20.06.1956 року, на підставі котрої ОСОБА_2 звернулася із заявою про визнання та виконання в Україні рішення польського суду до Міністерства юстиції України, на яке Законом України від 20.07.2006 «Про приєднання України до Конвенції про стягнення аліментів за кордоном» покладено виконання функцій Органу, що приймає, та Органу, що передає документи на підставі Конвенції. У частині 1 статті 6 Конвенції зазначено, що Орган, що приймає, діючи завжди в рамках повноважень, наданих позивачем, уживає від імені позивача всіх належних заходів для стягнення аліментів, зокрема для врегулювання претензії та, у разі необхідності, пред'явлення позову й ведення відповідної судової справи про аліменти й виконання будь-якого наказу або іншого судового рішення про сплату аліментів. Міністерство юстиції України надсилає через свій територіальний орган на підставі довіреності заявниці заяву до суду з метою визнання та виконання рішення польського суду. Просить визнати та надати дозвіл на примусове виконання на території України вироку Районного суду у місті Згеж (ОСОБА_3) від 24 січня 2014 року про збільшення розміру аліментів, які стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

В судовому засіданні представник заявника вимоги клопотання підтримав і просить їх задовольнити.

Заінтересована особа ОСОБА_4 в ході розгляду клопотання проти його задоволення заперечив, зазначивши, що про дане рішення польського суду та про те, що дана справа розглядалась 24 січня 2014 року, йому стало відомо лише зі змісту клопотання. Про те, що справа буде розглядатись 24 січня 2014 року, польським судом його не повідомлено і він був позбавлений права брати особисто або через свого представника участь у судовому засіданні. Додані до клопотання підтвердження про те, що йому 03 вересня 2013 року було вручено позовну заяву та повідомлення про час та дату слухання справи, є підтвердженням того, що його викликали до суду на 24 вересня 2013 року, а не на 24 січня 2014 року, коли приймалось рішення по справі, а отже, суду не надано доказу щодо повідомлення його належним чином про час і місце розгляду справи, коли приймалось рішення. Також йому не було направлено копію рішення польського суду від 24 січня 2014 року, чим позбавлено його права на оскарження у встановленому порядку рішення суду, оскільки він заперечував проти задоволення позовних вимог стосовно збільшення розміру аліментів, про що свідчить протокол судового засідання Хмельницького міськрайонного суду від 05.09.2013 року. Просить відмовити у задоволенні клопотання Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області поданого в інтересах ОСОБА_2 про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку польського суду від 24 січня 2014 року на території України щодо збільшення розміру аліментів. В судове засідання 9.12.2016 року не зявився, повідомлявся про час та місце судового розгляду справи належним чином, подав заяву про слухання справи за його відсутності в звязку з його перебуванням в лікарні. За таких обставин суд вважає за можливе судовий розгляд клопотання закінчити за відсутності заінтересованої особи в судовому засіданні.

Заслухавши представника заявника, заінтересовану особу, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що в задоволенні клопотання слід відмовити з наступних мотивів.

Відповідно до частини 1 статті 390 ЦПК України, рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражів) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності.

Згідно із частиною 1 статті 396 ЦПК України, клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України.

У відносинах між Україною та ОСОБА_3 діє Конвенція про стягнення аліментів за кордоном, укладена 20.06.1956 року, згідно ч. 1 ст. 5 котрої орган, що передає, на прохання позивача передає, відповідно до положень статті 4, будь-який наказ, остаточний або попередній, та будь-яке інше судове рішення, отримане позивачем для сплати аліментів у компетентному суді будь-якої з Договірних Сторін, та, у разі необхідності й можливості, протокол засідання, на якому такий наказ було видано. Згідно частин 1, 3 ст. 6 вказаної Конвенції, діючи завжди в рамках повноважень, наданих позивачем, Орган, що приймає, уживає від імені позивача всіх належних заходів для стягнення аліментів, зокрема для врегулювання претензії та, у разі необхідності, пред'явлення позову й ведення відповідної судової справи про аліменти й виконання будь-якого наказу або іншого судового рішення про сплату аліментів. Незважаючи ні на що в цій Конвенції, правом, що застосовується під час визначення всіх питань, що виникають у зв'язку з будь-яким таким позовом або провадженням, є право держави відповідача, зокрема її міжнародне приватне право.

Згідно п. 2 ч. 2 ст. 396 ЦПК України, якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено, якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи.

Встановлено, що 24.01.2014 року у місті Згеж (ОСОБА_3) було постановлено вирок у справі про збільшення розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_2 на утримання неповнолітньої ОСОБА_5 з суми по 200 злотих на місяць до суми по 300 злотих на місяць, що виплачуватимуться до 10 числа кожного місяця матері дитини ОСОБА_2, з державними відсотками у випадку недотримання строку платежу за будь-який місяць, починаючи з 1 січня 2014 року. В цій частині судове рішення визначено до негайного виконання.

Як вбачається з вище вказаного вироку суду, справа, у якій було ухвалено дане судове рішення, була розглянута 22.01.2014 року. Її розгляд проведено за відсутності відповідача ОСОБА_4

З доданих до клопотання, а також витребуваних судом в ході розгляду клопотання матеріалів виконання судового доручення суду ОСОБА_3 про вручення документів ОСОБА_4 у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про підвищення розміру аліментів вбачається, що ОСОБА_4 було повідомлено про час та місце розгляду справи про підвищення розміру аліментів лише на дату 24.09.2013 року, тоді як повідомлення на наступну дату судового розгляду йому в установленому порядку надіслано не було.

Таким чином, ОСОБА_4 був позбавлений можливості взяти участь у судовому процесі через те, що його не було належним чином повідомлено про остаточну дату судового розгляду справи.

За таких обставин суд приходить до висновку, що в задоволенні клопотання слід відмовити.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 390 397 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні клопотання Головного територіального управління юстиції у Хмельницькій області в інтересах ОСОБА_2 про визнання і надання дозволу на примусове виконання вироку Районного суду у місті Згеж (ОСОБА_3) на території України (заінтересована особа ОСОБА_4) відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали. Апеляційна скарга подається Апеляційному суду Хмельницької області через Хмельницький міськрайонний суд.

Суддя