УхвалА

іменем україни

26 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року публічнеакціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк») звернулося до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що що 20 квітня 2006 року між ним та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 33 070 доларів США на строк до 15 квітня 2021 року зі сплатою 12 % річних та щомісячним погашенням суми основної заборгованості у розмірі 183 долари 73 центів США. Цього ж дня з метою забезпечення виконання вказаного кредитного зобов'язання між банком, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 було укладено договір поруки. У зв'язку з неналежним виконанням кредитного договору виникла заборгованість, яка ні боржником, ні поручителем у добровільному порядку, незважаючи на вимоги банку, погашена не була.

Ураховуючи викладене, та зменшивши позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» просило суд стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 солідарно заборгованість за кредитним договором за період з 21 січня 2012 року по 21 січня 2015 року яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 27 585 доларів 97 доларів США, заборгованості за процентами у розмірі 10 087 доларів США 37 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 43 064 грн 40 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 27 714 грн 95 коп.

Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 13 квітня 2016 року позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в солідарному порядку на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором за період з 21 січня 2012 року по 21 січня 2015 року, яка складається з: заборгованості за кредитом у розмірі 27 585 доларів 97 доларів США, заборгованості за процентами у розмірі 10 087 доларів США 37 центів, пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 43 064 грн 40 коп., пені за несвоєчасне повернення процентів у розмірі 27 714 грн 95 коп. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано. Позов ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість по процентам за період з 21 січня 2012 року по 21 січня 2015 року у розмірі 10087 доларів 37 центів США та пеню у розмірі 70 779 грн 35 коп, яка складається з пені за несвоєчасне повернення кредиту у розмірі 43 064 грн 40 коп та пені за несвоєчасну сплату процентів у розмірі 27 714 грн 95 коп. У задоволенні решти позовних вимог до ОСОБА_4 відмовлено. У задоволенні позову ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_5 відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ПАТ «Укрсоцбанк» просить оскаржуване рішення апеляційного суду в частині незадоволених позовних вимог скасувати, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, рішення суду першої інстанції залишити в силі.

ОСОБА_4 та ОСОБА_5 судове рішення не оскаржили, тому справа переглядається у межах доводів касаційної скарги.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду, чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та частково задовольняючи позов, апеляційний суд на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), вірно виходив із того, що позичальник не виконав свої зобов'язання за кредитним договором, допустив заборгованість за кредитним договором, проте, позивач, кредитодавець, звертаючись до суду за захистом свого порушеного права, пропустив строк позовної давності щодо частини заявлених вимог, оскільки останній платіж за кредитним договором ОСОБА_4 здійснив 27 листопада 2008 року, а тому відповідно до п. 4.5. договору строк користування кредитом вважається таким, що сплив через 60 днів, тобто з 26 січня 2009 року. Оскільки строк виконання основного зобов'язання було змінено на 26 січня 2009 року, то саме з цього моменту в банку виникло право на звернення до суду щодо захисту своїх порушених прав, однак банк звернувся з зазначеним позовом лише 20 січня 2015 року, тобто зі спливом строку позовної давності встановленим ст. 257 ЦК України, про застосування якого заявив ОСОБА_4 (ч. 3 ст. 267 ЦК України).

Суд апеляційної інстанції прийшов до правильного висновку, що оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності.

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постановах № 6 - 249 цс 15 від 2 грудня 2015 року, 6-1188 цс 16 від 29 червня 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Колегія суддів погоджується з тим, що підстав для стягнення суми боргу з поручителя - ОСОБА_5 відсутні, оскільки з позовом до суду банк звернувся 20 січня 2015 року, тобто вимога до поручителя пред'явлена банком більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання основного зобов'язання, а тому в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припинилася

Зазначений висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові № 6 - 2875 цс 15 від 17 лютого 2016 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для судів.

Крім того, доводи касаційної скарги фактично стосуються переоцінки доказів, що знаходиться поза межами повноваження суду касаційної інстанції, законність судового рішення не спростовують.

Враховуючи наведене та керуючись положеннями ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» відхилити.

Рішення апеляційного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник О.В. Закропивний С.Ф. Хопта