У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21.12.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в особі:

головуючої - судді Леміш О.М .,

при секретарі- Химинець О.Я

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Ужгороді поданнядержавного виконавця Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області про визначення частки у спільній сумісній власності по справі №308/347/15-ц , -

В С Т А Н О В И В :

Старший державний виконавець Хайнас Р.М Ужгородського міського відділу ДВС ГТУЮ у Закарпатській області , звернувся до суду із зазначеним поданням, яке мотивує тим, що на виконанні в Ужгородському міському відділі державної виконавчої служби знаходиться виконавче провадження №50510140 з примусового виконання виконавчого листа № 308/347/15-ц від 10.03.2016, виданого Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 боргу у розмірі 38569,43 грн. та 243,60 грн. судового збору.

18.03.2016 року державним виконавцем в порядку ст.ст. 17, 19, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (стара редакція) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження та направлено сторонам виконавчого провадження рекомендованою кореспонденцією.

18.03.2016 року державним виконавцем керуючись ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» для забезпечення виконання виконавчого документу та з метою збереження майна та подальшої реалізації винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, яку разом з супровідним листом цього ж дня надіслано до «Головного сервісного центру МВС України ТСЦ 2141 МВС в Закарпатській області м. Ужгород, вул. Кошового,4» для виконання та боржнику.

В процесі здійснення виконавчих дій державним виконавцем надіслано запити до Головного сервісного центру МВС України ТСЦ 2141 МВС в Закарпатській області, управління Держземагенства в Ужгородському районі, державну інспекцію сільського господарства в З/о, ДПС України та Пенсійний Фонд України.

18.03.2016 року надіслано запит в Державну податкову інспекцію в м. Ужгороді щодо наявності відкритих рахунків та інформація щодо суму доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та суму утриманого з них податку в ДРФО

28.03.2016р. державним виконавцем у зв'язку з тим що боржником не виконано рішення суду у строк наданий йому державним виконавцем для самостійного виконання винесено постанову про стягнення з боржника виконавчого збору.

В процесі здійснення виконавчих дій державним виконавцем надіслано запити користувачу бази даних «АІС Автомобіль», в управління Держземагенства в Ужгородському районі, в державну інспекцію сільського господарства в З/о. в ДПС України, в Пенсійний Фонд України, Державна податкова інспекція.

Згідно відповіді № від 21.03.2016р. Державної податкової інспекції в м. Ужгороді у боржника відсутні відкриті рахунки.

Згідно відповіді № від 21.03.2016р. Державної податкової інспекції в м. Ужгороді інформація щодо суму доходу, нарахованого податковим агентом на користь платників податку, та суму утриманого з них податку в ДРФО відсутня.

Згідно відповіді № від 05.02.2014 р. Пенсійного фонду України, ОСОБА_1 пенсію не отримує;

Згідно відповіді № від 18.03.2016 р. Пенсійного фонду України ОСОБА_1 відсутня інформація про останнє місце роботи;

Згідно інформаційної довідки №56181009 сформованої 29.03.2016р. за гр. ОСОБА_1 зареєстровано нерухоме майно, яке знаходиться за адресою АДРЕСА_1 та нерухоме майно яке знаходиться за адресою: Дніпропетровська обл., м. Дніпропетровськ, вул. Шнеєрсона Менахем - МендлАДРЕСА_2;

18.03.2016 року державним виконавцем, відповідно до ст. 1 1 Закону України «Про виконавче провадження», надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження боржнику з викликом на 10.00 год. 25 березня 2016 року . в якій його повідомлено ( попереджено) про те. що державний виконавець згідно п. 1 8 ч.З ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» має право у разі ухилення від виконання зобов'язання, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань та про те. що сторони виконавчого провадження у відповідності до ч.5 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язані протягом трьох робочих днів письмово повідомити державного виконавця про повне чи часткове самостійне виконання рішення боржником тощо. Також роз'яснено, що боржник згідно п.6 ст. 12 Закону України "Про виконавче провадження" зобов'язаний утримуватися від вчинення дій які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення, надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця, письмово повідомляти державному виконавцю про майно, належні боржникові від інших осіб.

05.04.2016 року державним виконавцем направлено виклик боржнику рекомендованим листом в якому було зазначено в тому числі що державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань покладених на нього рішенням, звертатись до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Боржник за викликом до державного виконавця не з'явився, про що складено акт державного виконавця та наявне підтвердження про направлення поштовим відправленням виклику боржнику згідно реєстру рекомендованих листів від 05.04.2016 року тим самим встановлено, що боржник ухиляється від виконання виконавчого документ

10.03.2016 року було здійснено вихід за адресою місцезнаходження майна, а саме: м. Ужгород, вул. Грушевського, 55/11 для опису й арешту майна боржника, але здійснити входження в квартиру АДРЕСА_3 не вдалося, оскільки на вхідних дверях до під'їзду в якому проживає боржник встановлено захист у вигляді кодового замку тому боржника вдома застати не вдалось, про що складено акт державного виконавця.

Боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання своїх зобовязань. У строк, встановлений державним виконавцем, добровільно суму боргу не сплатив, жодного разу не зявився на виклики державного виконавця, переховується від державного виконавця, та ухиляється від участі при вчиненні виконавчих дій.

Враховуючи вищенаведене. протягом 2016 року рішення суду боржником не виконано, не дивлячись на те що державним виконавцем вжито усіх передбачених законодавством України заходів примусового виконання рішення, боржник ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням.

Як вбачається із інформаційної довідки з Реєстру прав власності на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна щодо об'єкта нерухомого № 71652866 від 28.10.2016 року, за ОСОБА_1 та ОСОБА_3 зареєстровано на праві приватної спільної сумісної власності квартира АДРЕСА_4.

Враховуючи відсутність іншого майна, зареєстрованого за боржником, що унеможливлює виконання рішення суду, на нашу думку, стягнення має бути звернутим на майно боржника, яке перебуває у спільній сумісній власності, тобто на об'єкт нерухомого майна, а саме: квартира, об'єкт житлової нерухомості, що знаходиться за адресою Закарпатська область, м. Ужгород, вул. Грушевського. будинок 55. квартира 11. реєстраційний номер об'єкта нерухомого майна: 01 в розмірі 1/2 частки.

Учасники процесу в судове засідання не з"явились, їх неявка не є перешкодою у розгляді судом даного подання.

Суд, дослідивши подання державного виконавця та додані до нього документи, прийшов до висновку про задоволення такого ви ходячи з наступного .

Відповідно до ст. 379 ЦПК України питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами, вирішується судом за поданням державного виконавця. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про визначення частки майна боржника у майні, яким він володіє спільно з іншими особами.

Стаття 60 СК України містить підстави набуття спільної сумісної власності подружжя. Так, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Об'єктом права спільної сумісної власності є заробітна плата, пенсія, стипендія, інші доходи, одержані одним із подружжя. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя. Речі для професійних занять (музичні інструменти, оргтехніка, лікарське обладнання тощо), придбані за час шлюбу для одного з подружжя, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Статтею 68 СК України встановлено, що розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Розпоряджання майном, що є об'єктом права спільної сумісної власності, після розірвання шлюбу здійснюється співвласниками виключно за взаємною згодою, відповідно до Цивільного кодексу України.

Статтею 70 СК України встановлена презумпція рівності часток подружжя у праві спільної сумісної власності. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ст. 73 СК України за зобов'язаннями одного з подружжя стягнення може бути накладено лише на його особисте майно і на частку у праві спільної сумісної власності подружжя, яка виділена йому в натурі. Стягнення може бути накладено на майно, яке є спільною сумісною власністю подружжя, якщо судом встановлено, що договір був укладений одним із подружжя в інтересах сім'ї і те, що було одержане за договором, використано на її потреби.

Відповідно до ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, крім випадків, установлених законом. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364цього Кодексу.

У ст.355 ЦК України закріплено, що майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно.

Статтею 371 ЦК України передбачено звернення стягнення на частку майна, що є у спільній сумісній власності. Так, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Уст. 57 ЦПК України закріплено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 1ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,209,210,379 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Подання - задовольнити.

Визначити частку майна боржника ОСОБА_1. ІНФОРМАЦІЯ_1. індивідуальний податковий номер НОМЕР_1, у нерухомому майні, а саме у квартирі за адресою АДРЕСА_4, якою він володіє спільно з ОСОБА_3 в розмірі 1/2 частки.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга протягом пяти днів з дня проголошення ухвали, а особами, без участі яких постановлено ухвалу в той самий строк з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_4М