"11" липня 2016 р. Справа № 363/4927/15-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

(ЗАОЧНЕ)

11 липня 2016 р. Вишгородський районний суд Київської області в складі:

Головуючого судді Баличевої М.Б.,

При секретарі Кашоїди М.Ю.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Вишгород цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл спільного майна подружжя,-

ВСТАНОВИВ:

Уточнивши позов, позивач звернулась до суду з позовною заявою ОСОБА_2, про розподіл спільного майна подружжя. Свої вимоги мотивувує тим, що 27.10.1979 року між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу сторони мають двох повнолітніх дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2. 21.01.2013 року рішенням Вишгородського районного суду Київської області шлюб між сторонами було розірвано. Однак, позивач зазначає, що перебуваючи в шлюбі вони з відповідачем придбали за спільні сумісні кошти легковий автомобіль НОМЕР_1. Відповідно до звіту про незалежну оцінку колесного транспортного засобу, що була зроблена Приватним підприємством «Експертзабезпечення» вартість вищевказаного автомобіля становить 225 209 грн. На даний час позивачка не в змозі користуватись вказаним автомобілем, оскільки відповідачем було відібрано ключі від цього автомобілю та технічний паспорт. Також зазначила, що під час придбання спірного автомобіля, вона була фізичною особою підприємцем, у звязку з чим приймала активну участь в збиранні коштів на купівлю автомобіля, також вона продала власну земельну ділянку, яка належала їх на праві власності на земельної ділянки. Оскільки спірний автомобіль є не подільним, просить суд розподілити між нею та відповідачем сумісне набуте майно під час шлюбу, стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію, що становить ? вартості легкового автомобіля у розмірі 112 604, 50 грн., виділити в натурі спірний легковий автомобіль та визнати за відповідачем право власності на нього, а також стягнути з відповідача на її користь понесені нею судові витрати у розмірі 1 290 грн.

В судове засідання позивач не зявилась, надала письмову заяву, в якій на уточнених позовних вимогах наполягає, просила розглянути справу без її участі, проти постановлення заочного рішення не заперечує.

Відповідач у судове засідання не зявився, про місце, час та дату розгляду справи був повідомлений належним чином, заяви про розгляд справи за його відсутністю до суду не надходило, тому суд, відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, вважає можливим вирішити справу на підставі наявних доказів без участі відповідача.

11 липня 2016 року відповідно до ст. 225 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи.

Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов заявлений обґрунтовано і підлягає задоволенню з наступних підстав.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Частиною 1 ст. 61 СК України передбачено, що об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Згідно з ч. 1 ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі.

21 січня 2013 року шлюбі між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано, згідно рішення Вишгородського районного суду Київської області від 21.01.2013 року (а.с.4)

Під час перебування у шлюбі сторони придбали майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: автомобіль марки TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, вартість якого складає 225 209 грн.

При вирішенні спору щодо поділу спільного майна - поділу підлягає все майно подружжя, до складу якого включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться в інших осіб; враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов'язаннями, що виникли в інтересах сім'ї.

Так, сторони не вказали про наявність іншого майна подружжя, крім спірного автомобіля.

За змістом ч. 1 та ч. 2 ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. За рішенням суду частка співвласника може бути збільшена або зменшена з урахуванням обставин, які мають істотне значення.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Пунктом 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя»встановлено, що поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69 - 72 СК та ст. 372 ЦК.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.

Частиною 3 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється.

Таким чином, враховуючи, що набутий сторонами в період шлюбу та ведення спільного господарства автомобіль марки TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, є об'єктом спільної сумісної власності подружжя, тому суд дійшов висновку про його поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, визнавши за позивачем і відповідачем право власності - в розмірі 1/2 частини вказаного майна та змінивши таким чином режим спільної сумісної власності подружжя на цей об'єкт на режим спільної часткової власності.

При цьому, при поділі майна суд виходить із того, що якщо між подружжям не досягнуто згоди про спосіб поділу спільного майна, то за позовом подружжя або одного з них суд може постановити рішення: про поділ майна в натурі, якщо це можливо без шкоди для його господарського призначення; про розподіл речей між подружжям з урахуванням їх вартості та частки кожного з подружжя в спільному майні; про присудження майна в натурі одному з подружжя, з покладенням на нього обов'язку компенсувати другому з подружжя його частку грішми.

Якщо річ неможливо розділити, вона присуджується одному з подружжя.

Якщо виділити в натурі частину із загального майна не можна, хтось один із подружжя має право на отримання від іншого грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частини. Проте, така компенсація може бути надана лише за згодою колишньої дружини чи чоловіка. Крім того, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності.

Таким чином, відповідно до частин 4, 5 ст. 71 СК присудження судом одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на неподільну річ (автомобіль) допускається за його згодою за умовою попереднього внесення другим подружжям відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

За відсутності таких умов присудження грошової компенсації може мати місце, зокрема, на підставах передбачених ст. 364 ЦК, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та наявності згоди співвласника на одержання відповідної грошової суми.

Так, відповідно до ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки з майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно з законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Таке ж право співвласників передбачено і ч. 3 ст. 358 ЦК України.

На підставі вище викладеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя підлягають задоволенню в повному обсязі, так як автомобіль марки TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, та був придбаний за час перебування сторін у шлюбі. Разом з тим, суд приймає до уваги вартість автомобіля, яка зазначена стороною позивача в судовому засіданні та підтверджується матеріалами справи, що становить 225 209 грн.

Відповідно до ст. 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог і на підставі поданих ними доказів.

У відповідності до ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно зі ст. 88 ЦПК України судові витрати покласти на відповідача

Керуючись ст.ст. 358,364, 372 ЦК України, ст.ст. 60,61,69,70,71СК України, та керуючись ст.ст.10, 11, 57-60, 64, 88, 169, 179, 208,209, 212-215, 218, 223-226, 228, 232, 294, 296 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Уточнений позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, про розподіл спільного майна подружжя задовольнити повністю.

Визнати спільною сумісною власністю подружжя ОСОБА_1 до ОСОБА_2 автомобіль марки TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію належної їй ? частки у спільному майні подружжя - автомобіля марки TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, у розмірі 112 604(сто дванадцять тисяч шістсот чотири) грн. 50 коп., що становить 1/2 частину вартості даного автомобіля.

Визнати за ОСОБА_2 право власності на легковий автомобіль марки TOYOTA CAMRY, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, колір автомобілю зелений, 2001 року випуску, ідентифікаційний номер (VIN) JTDBF30KX00013980/

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 290(одна тисяча двісті девяносто) грн. 00 коп.

Копію заочного рішення надіслати відповідачу не пізніше трьох днів з дня його проголошення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ЦПК України. У цьому разі строк, протягом якого розглядалася заява, не включається до строку на апеляційне оскарження рішення.

Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.

Суддя М.Б. Баличева