Провадження №2-н/751/537/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Чернігів

Суддя Новозаводського районного суду м. Чернігова Маслюк Н. В.,

розглянувши заяву товариства з обмеженою відповідальністю фірма ТехНова про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2,

в с т а н о в и в :

ТОВ ТехНова звернулось до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення боргу з ОСОБА_1, ОСОБА_2 за послуги з теплопостачання за період з 01.12.2013 року по 01.11.2016 року в сумі 15 526,16 грн. та судових витрат.

Наказне провадження є самостійним і спрощеним видом судового провадження у цивільному судочинстві при розгляді окремих категорій справ, у якому суддя в установлених законом випадках за заявою особи, якій належить право вимоги, без судового засідання і виклику стягувача та боржника на основі доданих до заяви документів видає судовий наказ, який є особливою формою судового рішення.

Питання відкриття наказного провадження, повернення заяви про видачу судового наказу та відмови у відкритті наказного провадження регулюється статтею 100 ЦПК України, зокрема, відповідно до п.2 ч.3 вказаної статті суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

З метою забезпечення правильного й однакового застосування судами норм цивільного процесуального законодавства, що регулює наказне провадження, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справи прийнята постанова №14 від 23.12.2011 року «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження».

Так, п.9 вказаної Постанови передбачено, що наявність спору про право (п.2.ч.3 ст.100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги.

Згідно відомостей адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Чернігівській області від 16.12.2016 боржник ОСОБА_2 зареєстрована ІНФОРМАЦІЯ_1, що не відповідає адресі, яка зазначена в заяві про видачу судового наказу.

Оскільки ОСОБА_2 не зареєстрована в будинку за адресою: АДРЕСА_1, тому немає підстав вважати, що вона користується послугами заявника. Крім того, із розрахунку боргу вбачається, що нарахування за послуги здійснюється відносно чотирьох осіб, в тому числі щодо боржника ОСОБА_2 з 01.12.2013 року.

Відповідно до ч.2 ст.10 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №14 від 23.12.2011 року "Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження" Цивільний процесуальний кодекс України не передбачає можливості часткового задоволення заяви про видачу судового наказу, оскільки він видається лише за умови безспірності вимог.

За вказаних обставин, вважаю, що у прийнятті заяви про видачу судового наказу необхідно відмовити, оскільки із заяви та поданих документів вбачається спір про право.

Керуючись ст. ст. 96, 100, 101, 293 Цивільного процесуального кодексу України, суддя

Ухвалив:

Відмовити у прийнятті заяви товариства з обмеженою відповідальністю фірма ТехНова про видачу судового наказу за вимогою про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2.

Розяснити заявнику право на звернення з заявленими вимогами до суду в порядку позовного провадження.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Чернігівської області через Новозаводський районний суд м. Чернігова шляхом подачі апеляційної скарги в пяти денний строк з дня отримання копії ухвали.

Суддя Н. В. Маслюк