Справа № 362/5580/15-ц Головуючий у І інстанції Лебідь-Гавенко Г. М.
Провадження № 22-ц/780/5427/16 Доповідач у 2 інстанції Суханова Є. М.
Категорія 29 02.11.2016
УХВАЛА

Іменем України

02 листопада 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

Головуючого судді Суханової Є.М.,

суддів: Журба С.О., Мережко М.В.,

за участю секретаря: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Київоблгаз», третя особа - ОСОБА_3, про відшкодування шкоди завданої здоров'ю, -

ВСТАНОВИЛА:

ОСОБА_2 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь шкоду, заподіяну здоров'ю в сумі 2 796,36 гривень, 140 000 гривень в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди, а всього 142 796,36 гривень.

В обґрунтування вимог позову зазначив, що він працював в товаристві «Київоблгаз» Васильківська дільниця контролером відділу обліку газу. 18.02.2015 року о 15 год. 30 хв. при виконанні трудових обов'язків йому було заподіяно працівником відповідача ОСОБА_3 умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я та незначну втрату непрацездатності, що кваліфіковано з ч. 2 ст. 125 КК України. Комісією під головуванням ОСОБА_4 його визнано потерпілим.

З метою відновлення здоров'я позивачем було понесено витрати на лікування в сумі 1789, 86 грн. та не оплачено витрати по листку непрацездатності в сумі 1006,50 грн., які позивач вважає за необхідне стягнути з відповідача.

Крім того, позивач вважає, що протиправними діями ОСОБА_3 йому спричинено моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях, втраті нормальних життєвих зв'язків з оточуючим середовищем, рідними, близькими та співробітниками. Суму маральної шкоди визначено ним в еквіваленті 140 000 гривень.

Позивач посилаючись на те, що відповідач не визнає нещасного випадку та не надав йому довідки про роботу та середній заробіток, відмовився відшкодувати витрати, заподіяні ушкодженнями здоров'я, просить суд відшкодувати йому матеріальну та моральну шкоду за рішення суду.

Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.12.2015 року, ОСОБА_5 залучено до участі в справу в якості третьої особи (а.с.74).

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_2 про відшкодування шкоди завданої здоров'ю відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, позивач подав апеляційну скаргу в якій посилається на те, що рішення незаконне, ухвалене в результаті неправильного застосування норм матеріального та процесуального права, а також судом неповно з'ясовано обставини, що мають значення для справи та висновки суду не відповідають дійсним обставинам справи.

Колегія суддів, вислухавши доповідь судді-доповідача, пояснення учасника процесу, вивчивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги вважає, що вона не обґрунтована та не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

За правилами ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Згідно вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом першої інстанції було встановлено, що згідно наказу Васильківської філії по експлуатації газового господарства № 76-к від 08.04.2013 року ОСОБА_2 з 09.04.2013 року прийнято на роботу контролером газового господарства служби режимів газопостачання, обліку та контролю за витрачанням природного газу споживачами (т. 1, а.с.120-121).

Наказом Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» № 237 0/с від 01.10.2014 року ОСОБА_3 переведено на посаду головного інженера Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» (т.1, а.с.72).

23.02.2015 року ОСОБА_2 звернувся з заявою до начальнику ГУ МВС, в якій просить внести відомості щодо нанесення йому тілесних ушкоджень до ЄРДР та притягнути ОСОБА_3 до кримінальної відповідальності. Щодо обставин побиття зазначає, що 18.02.2015 року о 15 год. 30 хв. під час виконання робочих обов'язків у абонентському приміщенні Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» інженером філії ОСОБА_3 йому було нанесено тілесні ушкодження, лікування яких здійснюється в неврологічному відділенні Васильківської ЦРЛ (т. 1, а.с.56).

З висновку за матеріалами перевірки, складеного дільничним інспектором міліції СДІМ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області Бойченко Ю.В. від 24.02.2015 року вбачається, що дані матеріали щодо заяви ОСОБА_7 були надані для вивчення начальнику СВ Васильківського МВ ГУМВС України в Київській області, який після їх вивчення повернув дані для розгляду та прийняття рішення згідно Закону України «Про звернення громадян», оскільки підстав для внесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не має (т. 1, а.с.48).

При цьому, з пояснень ОСОБА_3, що зазначені в вищевказаному висновку, вбачається, що останній дійсно 18.02.2015 року бачив ОСОБА_2, але сварок з ним не вчиняв та тілесних ушкоджень останньому не завдавав (т. 1, а.с.48).

В свою чергу, з повідомлення слідчого СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області Волинця В.С. від 06.05.2015 року адресованого позивачу, вбачається, що за заявою останнього, котра зареєстрована за № П-169 від 06.03.2015 року і приєднана до матеріалів, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 10000964 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, що знаходиться в провадженні СВ Васильківського МВ ГУ МВС України в Київській області.

Факт неодноразового звернення позивача за фактом побиття підтверджується повідомленням завідуючого Васильківським райвідділом СМЕ від 28.10.2015 року щодо кількості проведених актів судово-медичного обстеження (т. 1, а.с 202).

Однак інформація щодо внесення відомостей за фактом побиття позивача від 18.02.2015 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань спростовується повідомленням начальника СВ Васильківського відділу поліції Головного управління поліції в Київської області, наданим за запитом суду від 23.12.2015 року (т. 1, а.с.46), з якого достовірно встановлено, що до Васильківського відділу поліції неодноразово надходили повідомлення ОСОБА_2 про те, що у приміщенні Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз» йому спричинені тілесні ушкодження. Кожен із вказаних фактів не було внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань (т.1, а.с.47).

Крім того, за фактом розслідування нещасного випадку, що трапився з ОСОБА_2 наказом ПАТ «Київоблгаз» було створено комісію під головуванням ОСОБА_4

Повідомленням голови комісії від 10.03.2015 року позивача було сповіщено про створення комісії, та роз'яснено його право на участь в проведені розслідування (т. 1, а.с.57).

З огляду матеріалів розслідування нещасного випадку, що стався 18.02.2015 року о 15 год. 40 хв. в Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» з контролером ОСОБА_2 вбачається, що наказом ПАТ «Київоблгаз» № 74 від 06.03.2015 року для проведення розслідування нещасного випадку було призначено комісію (т. 1, а.с. 84).

Наказом ПАТ «Київоблгаз» № 133 від 15.04.2015 року, в зв'язку з відсутністю матеріалів судово-медичного дослідження, продовжено термін розслідування до отримання матеріалів дослідження (т. 1, а.с.87).

З метою встановлення обставин побиття, комісією з розслідування нещасного випадку 10.03.2015 року було оглянуто безпосереднє місце вчинення нещасного випадку, а саме, коридор адміністративної будівлі Васильківської філії по експлуатації газового господарства за адресою: АДРЕСА_1, про що складено відповідний протокол огляду та сформовано ескіз місця, де сталося побиття (т.1, а.с.89-91).

В ході опитування працівників Васильківської ФЕГГ та інших осіб щодо випадку який стався з контролером ОСОБА_2 18.02.2015 року встановлено лише факт, що ОСОБА_3 того дня зробив зауваження ОСОБА_2 щодо належного виконання своїх посадових обов'язків. Факт нанесення тілесних ушкоджень позивачу і настання нещасного випадку на території Васильківської ФЕГГ не знайшов свого підтвердження. При цьому, опитувані особи характеризують ОСОБА_2, як особу, яка поводить себе грубо, не адекватно, розмовляє іноземною незрозумілою мовою, ображає громадян та працівників філії нецензурними словами, визначив собі робоче місце в коридорі будівлі Васильківської філії, посадові обов'язки згідно інструкції не виконує, приводить прийом громадян в коридорі та на вулиці, надає їм неправдиву інформацію (т.1, а.с.101-109).

За результатами проведення розслідування, розглянувши всі надані матеріали, комісією не було встановлено факту настання нещасного випадку на підприємстві, не визнано його пов'язаним з виробництвом, а тому нещасний випадок не брався на облік ПАТ «Київоблгаз», про що 21.05.2015 року було прийнято висновок та складено відповідний акт (т. 1, а.с.78-81).

Матеріали розслідування нещасного випадку було особисто отримано позивачем, що підтверджується його підписом на супровідному листі (т.1, а.с.77). Позивач не оскаржував вищевказаний акт розслідування нещасного випадку.

Згідно листа непрацездатності серії АГЩ № 248036, встановлено, що ОСОБА_2 в період з 18.02.2015 року по 27.02.2015 року перебував на стаціонарному лікуванні (а.с.55).

Факт перебування ОСОБА_2 на стаціонарному лікуванні в неврологічному відділенні Васильківської ЦРЛ в період 18.02.2015 року по 27.02.2015 року підтверджується випискою з історії хвороби № 187 від 27.02.2015 року та письмовою згодою позивача на лікування від 18.02.2015 року (т. 1, а.с. 59, 213)

Висновком з визначення ступеню тяжкості виробничої травми від 11.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_2 звернувся до відділення Васильківської ЦРЛ 18.02.2015 року о 20 год. 20 хв. Під час огляду мали місце наступні ушкодження: черепно-мозкова травма, струс головного мозку, носова кровотеча, які не відносяться до числа тяжких травм (т.1, а.с.93).

Як вбачається із акту судово-медичного дослідження (обстеження) № 096,097 від 06.04.2015 року, що для визначення наявності тілесних ушкоджень у ОСОБА_2 необхідно надання амбулаторної картки стаціонарного хворого. Зі слів самого ОСОБА_2, що міститься в акті, 18.02.2015 року мали місце 2 факти побиття останнього. Так, 18.02.2015 року о 10 год. 30 хв. в філії «Київоблгаз» гр. ОСОБА_9 при виконанні робочих обов'язків нанесла три удари по верхній частині лівого стегна. Далі 18.02.2015 року в 16-30 год. на території «Київоблгаз» гр. ОСОБА_3 наніс три удари по голові кулаками та удар головою в ліву руку. Попадав в праву тім'яну ділянку, в ніс справа, в праву частину нижньої губи. Було запаморочення, носова кровотеча (т. 1, а.с.150)

Також судом першої інстанції встановлено, що із запиту начальника Васильківської ФЕГГ, адресованого директору КЗ КОР «Обласне психіатрично-медичне об'єднання» вбачається, що в період з 14.04.2015 року по 21.04.2015 року у Васильківській ЦРЛ проводився медичний огляд працівників відділу обліку та балансів газу та відділу контролю обліку газу Васильківської філії ПАТ «Київоблгаз», у відповідь на який встановлено, що ОСОБА_2 перебував на медичному обстеженні у вказаний період, однак від подальшого обстеження відмовився(т.1, а.с.97).

Так з огляду на вище зазначене судом першої інстанції з метою повного та об'єктивного з'ясування всіх обставин справи, ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.02.2016 року було призначено судово - медичну експертизу (т.1, а.с.240-241).

За результатами проведення судово - медичної експертизи висновком експерта № 073 м/д від 31.03.2016 року встановлено, що виходячи з даних медичної документації на ОСОБА_2 в останнього мали місце забій лівої руки, струс головного мозку, що виникли можливо 18.02.2015 року, в результаті впливу на вказані частини тіла потерпілого тупим предметом (предметами). При цьому стан головного мозку кваліфікується як легке тілесне ушкодження, яке спричинило короткочасний розлад здоров'я. Вказаний забій кваліфікується як легке тілесне ушкодження (т.2, а.с.8-9, 13-14).

Однак, з висновку також вбачається, що достовірно встановити механізм виникнення тілесних пошкоджень у гр. ОСОБА_2 не є можливим, оскільки не достатньо деталізації обставин події від 18.02.2015 року (т.2, а.с.13-14).

Судом першої інстанції було допитано в судовому засіданні судового експерта Огаренко В.М. наданий ним висновок підтримав, пояснивши, що експертиза була здійснена щодо ОСОБА_2 декілька разів, з останньої експертизи встановлено що йому було спричинено легкі тілесні ушкодження, в виді струсу головного мозку, перелом кісток не підтвердився. Зі слів експерта, на підставі медичної картки встановити чи мали місце події описані позивачем в позовній заяві не представляється можливим. Крім того, в компетенцію судового експерта не входить встановлення особи, що побила потерпілого. Щодо втрати координації, зі слів експерта, це мало місце через попередні травми потерпілого.

В силу вимог ст. ст. 1 та 3 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, за захистом яких кожна особа має право звернутися до суду.

У відповідності до положень ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості, та кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як вбачається з положень ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є доказами, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до змісту ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи, а також шкода завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного суду України в п. 2 «Про практику розгляду судом цивільних справ за позовом про відшкодування шкоди» від 27.03.1992 року № 6, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суд бере до уваги, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичній особі, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок.

Відповідно до ст. 22 Закону України «Про охорону праці», п. п. 10, 13, 38 постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2004 року № 1112 «Про порядок розслідування та ведення обліку нещасних випадків, професійних захворювань і аварій на виробництві» роботодавець повинен організувати розслідування нещасного випадку, для чого зобов'язаний негайно своїм наказом утворити комісію з розслідування нещасного випадку.

Згідно із ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Отже, з системного аналізу вищевказаних норм встановлено, що підставою цивільно-правової відповідальності є порушення суб'єктивних цивільних прав, оскільки цивільно-правова відповідальність являє собою відповідальність порушника перед потерпілим, її спільною метою є відновлення порушеного права. Але поряд з цим для застосування цивільно-правової відповідальності, крім підстави, необхідна наявність передбачених законом умов, а саме: порушення суб'єктивних цивільних прав, наявність збитків (шкоди), причинний зв'язок між порушенням прав і збитками (шкодою), вина порушника.

Тобто, відповідальність за завдану шкоду несе особа, з вини якої та протиправними діями якої завдано збитків потерпілому.

Так колегією суддів достовірно підтверджено, що позивач не надав належних доказів, на підтвердження того, що він отримав легкі тілесні ушкодження пов'язані з виконанням ним трудових обов'язків на виробництві, що спричинило короткочасний розлад здоров'ю з вини відповідача, а також не надано доказів на підтвердження обставин заподіяння йому тілесних ушкоджень саме ОСОБА_11, як працівником філії Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» на території філії при виконанні ним трудових обов'язків. Факт побиття не було встановлено, а ні в ході перевірки в рамках кримінального провадженні, а ні в ході службового розслідування в межах компетенції комісії, створеної на базі Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз», яким не визнано його пов'язаним з виробництвом, рішення яких позивачем не оскаржено та не спростовано. Представлені позивачем медичні документи про лікування та наявність тілесних ушкоджень не доводять вини відповідача та третьої особи в порушенні прав позивача.

В свою чергу суд першої інстанції з чим погодилася і колегія суддів дійшов до вірного висновку, щодо не сплати позивачу по листку непрацездатності в розмірі 1006 грн. 50 коп. то позивач не надав суду доказів того, що відповідач не виплатив йому вказані кошти, з вини останнього, а також він не позбавлений можливості отримати вказані кошти від відповідача надавши останньому оригінал листка непрацездатності для подальшого оформлення належним чином та виплати йому вказаних коштів відповідачем.

Згідно до ч.1, п. 2, ч.2, 3, 4 ст. 23 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Згідно із ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У п. 5 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 року (зі змінами й доповненнями) роз'яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з'ясувати, чим підтверджується факт заподіяння поз ивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору.

Відповідно до ст. 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Вказана стаття містить перелік юридичних фактів, які складають підставу виникнення правовідносин по відшкодуванню власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівникові, зокрема: факт порушення власником законних прав працівника та наявність моральних страждань або втрата нормальних життєвих зв'язків, необхідність для працівника додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені.

За загальним правилом відповідальність за шкоду вимагає встановлення складу правопорушення, елементами якого є шкода, протиправна поведінка, причинний зв'язок між шкодою та протиправною поведінкою. Протиправність поведінки полягає у невиконання юридичного обов'язку, встановленого нормою права. При цьому під протиправною дією розуміють поведінку, що заборонена законом, а під протиправною бездіяльністю - невчинення особою дій, які вона була зобов'язана за законом вчинити. Відсутність хоча б одного з цих елементів виключає відповідальність за заподіяну шкоду.

Таким чином, колегія суддів погоджується з обґрунтованим висновком суду першої інстанції, що позивачем у порушення вимог ст.ст.10, 60 ЦПК України належними та допустимими доказами не доведено заподіяння йому моральної шкоди, протиправність діяннями відповідача, наявність причинного зв'язку між шкодою і протиправним діянням та вини ОСОБА_11, як працівника Васильківській ФЕГГ ПАТ «Київоблгаз» в її заподіянні.

Оскільки судом першої інстанції повно і всебічно з'ясовані всі обставини справи, дана належна правова оцінка доказам, висновки суду відповідають фактичним обставинам справи, а ухвалене рішення відповідає вимогам матеріального і процесуального права, то підстави для його скасування відсутні.

За таких обставин, апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування рішення суду.

Згідно ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 10 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: