Справа № 545/2816/16-ц
Провадження № 2/545/1278/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2016 р. Полтавський районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді Кіндяк І.С.

з участю секретаря Дзюбенко Р.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Полтава цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби по Полтавському району Полтавського районного управління юстиції, про визнання права власності на транспортний засіб, -

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду з позовом про визнання права власності на майно, та просив суд визнати за ним право власності на транспортний засіб автомобіль ВАЗ 111830 випуску 2007 року двигун № - шасі (кузов) № ХТА 4090 д.н.з. В І6246АО.

В судове засідання представник позивач не зявився, надавши заяву, у якій позов підтримав повністю та просив розглянути справу без його участі на підставі наявних у ній доказів, проти заочного розгляду справи не заперечував.

Відповідачі, в судове засідання не зявились, попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечив проти позовних вимог.

Третя особа до суду не зявилась, попередньо надавши до суду заяви про розгляд справи без їх участі, не заперечив проти позовних вимог.

Відповідно до ст.224 ч.1 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи.

Враховуючи заяву позивача, повторну неявку відповідача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст. 27 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобовязані добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обовязки.

Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 58 ЦПК України, сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Згідно ч.1 ст. 655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

Договір купівлі-продажу є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Отже, письмова форма договору купівлі-продажу внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошових коштів за придбаний товар.

Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори).

Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За своєю суттю розписка про отримання грошових коштів за продаж автомобіля є документом, що підтверджує його фактичне укладення, так і умови договору, а також засвідчує отримання продавцем від покупця певної грошової суми за проданий товар.

В судовому засіданні встановлено і підтверджується матеріалами справи, що відповідно до оригіналу розписки від 19.08.2009 року, продавець ОСОБА_2 ( НОМЕР_1, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС від 08.10.1998р., ідентифікаційний номер НОМЕР_2), що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, продав автомобіль ВАЗ 11830, 2007 р.в., свідоцтво про реєстрацію ТЗ ВІС 051894, видане Полтавським ВРЕР, 22.01.2008р., шасі (кузов) № ХТА 90, державний номер НОМЕР_3, за який отримав гроші в сумі 40000 грн. (сорок тисяч грн.) від покупця ОСОБА_1, який проживає за адерсою: АДРЕСА_1 (а.с. 36).

Частинами 1, 4 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Суд вважає, що між продавцем ОСОБА_2 та покупцем ОСОБА_1 відповідно до глави 54 Цивільного кодексу України склалися правовідносини з приводу купівлі-продажу майна, а саме: автомобіля ВАЗ 11830, випуску 2007 року, шасі (кузов) № ХТА 90, реєстраційний номер НОМЕР_3 .

Частинами 1, 4 ст. 203 Цивільного кодексу України встановлено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом.

Тому, на підставі вказаного вище договору купівлі-продажу до ОСОБА_1 фактично перейшло право власності на вказаний вище транспортний засіб, зокрема право володіння, користування та розпорядження цим майном, що випливає з положень ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України.

Відповідно до ст. 386 ЦК України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Як передбачено, ст. 392 ЦК України, власник майна може предявити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно постанов Відділу ДВС Полтавського РУЮ від 19.10.2015 року про розшук майна та про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, встановлено, що на майно ОСОБА_2 органами ВДВС Полтавського РУЮ накладено арешт та заборони його відчуження, і це свідчить про те, що проданий ОСОБА_1 автомобіль, рахується у органах ДАІ як власність ОСОБА_2, на яку може бути накладений арешт та проведено стягнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України , право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

За даних обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби по Полтавському району Полтавського районного управління юстиції, про визнання права власності на транспортний засіб, задовольнити.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 202, 203, 655, 321 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212 -215, 218, 224-226 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Відділ Державної виконавчої служби по Полтавському району Полтавського районного управління юстиції, про визнання права власності на транспортний засіб, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на транспортний засіб автомобіль марки ВАЗ 111830, випуску 2007 року, двигун № - шасі (кузов) № ХТА 4090 д.н.з. НОМЕР_3.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Полтавської області через Полтавський районний суд протягом 10 днів з моменту проголошення шляхом подачі апеляційної скарги.

Суддя Полтавського районного суду І.С. Кіндяк