Справа № 161/8350/16-ц Провадження № 22-ц/773/1733/16 Головуючий у 1 інстанції: Рудська С.М.
Категорія: 24 Доповідач: Русинчук М. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 грудня 2016 року місто Луцьк

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Волинської області в складі:

головуючого - судді Русинчука М.М.,

суддів - Осіпука В.В., Овсієнка А.А.,

з участю: секретаря Губарик К.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Луцьку цивільну справу за позовом житлово-комунального підприємства №3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги, за апеляційною скаргою позивача на рішення Луцького міськрайонного суду від 03 листопада 2016 року,

В С Т А Н О В И Л А:

Житлово-комунальне підприємство №3 (далі ЖКП №3) звернулось в суд з даним позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3, який обґрунтований тим, що ЖКП №3 здійснює роботу з обслуговування житлового фонду, зокрема надає послуги населенню пов'язані з утриманням будинку та прибудинкової території за адресою проживання відповідачів в АДРЕСА_1.

Зазначає, що відповідачі свої зобовязання по сплаті коштів за утриманням будинку та прибудинкової території не виконують у звязку з чим виникла заборгованість в розмірі 3340 грн. 29 коп., яку позивач ЖКП №3 просив солідарно стягнути з відповідачів на його користь, а також судові витрати по справі.

Рішенням Луцького міськрайонного суду від 03.11.2016 року позов ЖКП №3 задоволено частково.

Стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь ЖКП №3 заборгованість за надані послуги з утримання будинку та прибудинкової території розмірі 761 грн. 56 коп., а також понесені витрати по сплаті судового збору в розмір 105 грн. 65 коп. з кожного.

В решті позову відмовлено.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням позивач ЖКП №3 подав апеляційну скаргу, в якій покликаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду першої інстанції в частині відмови у позові скасувати та ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення позову.

Апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а оскаржуване рішення суду зміні в частині розміру стягнення заборгованості, виходячи з такого.

Задовольняючи позов частково, суд першої інстанції свої висновки обґрунтовував тим, що позивачем ЖКП №3 не доведено надання відповідачам послуг з утримання будинку і прибудинкової території у 2012 -2013 роках, а тому прийшов до висновку, що на користь позивача з відповідачів підлягає до стягнення заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі 761 грн. 56 коп., яка виникла за 2014-2016 роки.

Однак висновки суду щодо розміру стягнення заборгованості за надані комунальні послуги не відповідають встановленим в справі обставинам та вимогам закону.

Судом першої інстанції встановлено, що житловий будинок по вул. Гулака-Артемовського, 1 в м. Луцьку перебуває на обслуговуванні ЖКП №3, яке забезпечує його експлуатацію та обслуговування, в тому числі утримання будинку та прибудинкової території та проводить нарахування за надані послуги на підставі тарифів, визначених рішеннями виконкому Луцької міської ради від 31.05.2010 року № 345-1, від 27.04.2010 року № 254-1, від 01.04.2010 року № 209-1, від 05.06.2013 року № 319-1 «Про тарифи на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, що надаються житлово-експлуатаційними підприємствами» з відповідними додатками до цих рішень (а.с.8-12).

Відповідач ОСОБА_2 відповідно до довідки місцевого обчислювального центру від 23.06.2016 року є власником квартири АДРЕСА_2 (а.с.6). Разом із нею у даній квартирі зареєстровані і проживають відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3, які користуються послугами з утримання будинку та прибудинкової території (а.с.6).

Надання ЖКП №3 послуг з утримання будинку та прибудинкової території за вказаної адресою підтверджується актами виконаних робіт (а.с.103-142).

З матеріалів справи вбачається, що акти-претензії споживача щодо надання не в повному обсязі або неналежної якості послуг з утримання будинку, споруд та прибудинкових територій, як це передбачено ст. 18 Закону України від 24.06.2004 року «Про житлово-комунальні послуги» не складалися.

З розрахунку заборгованості вбачається, що станом на 01.01.2016 року заборгованість відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 по утриманню будинку та прибудинкової території за адресою: м. Луцьк, вул. Гулака-Артемовського, 1/47, становить 3340 грн. 29 коп., що підтверджується наданим ЖКП №3 розрахунком (а.с.74).

Пунктом 1 ч. 1 ст. 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст. 20 цього Закону обов'язок споживача оплачувати щомісяця житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 156 ЖК України передбачено, що члени сім'ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.

За згодою власника будинку (квартири) член його сім'ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім'ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно.

Члени сім'ї власника будинку зобов'язані дбайливо ставитися до жилого будинку (квартири). Повнолітні члени сім'ї власника зобов'язані брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і придомової території та проведенню ремонту. Спори між власником та членами його сім'ї про розмір участі у витратах вирішуються в судовому порядку.

Як встановлено в суді апеляційної інстанції, договір на надання житлово-комунальних послуг з ОСОБА_2 не укладався, проте це не звільняє її та членів її сімї від обовязку оплачувати надані ЖКП №3 послуги з утримання будинку та прибудинкової території, а тому колегія суддів приходить до висновку, що місцевий суд правильно встановив, що заявлені позивачем вимоги про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги є підставними.

Проте, визначаючи розмір стягнення заборгованості та стягуючи на користь позивача з відповідачів заборгованість за надані комунальні послуги в розмірі 761 грн. 56 коп. лише за 2014-2016 роки, суд першої інстанції помилково вважав, що позивачем не доведено надання відповідачам послуг з утримання будинку і прибудинкової території у 2012 -2013 роках.

З матеріалів справи та витребуваних судом апеляційної інстанції матеріалів справи за заявою ЖКП №3 про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за надані комунальні послуги вбачається, що ЖКП №3 ще 28.05.2014 року зверталося до відповідачів із вимогами про стягнення заборгованості. До матеріалів заяви ЖКП №3 був наданий розрахунок відповідної заборгованості за період з березня 2011 року по лютий 2014 року в розмірі 2876 грн. 63 коп. 25.06.2014 року Луцьким міськрайонним судом був виданий судовий наказ про стягнення цієї заборгованості із боржників, проте ухвалою цього ж суду від 03.11.2014 року він був скасований , а стягувачу було розяснено право на звернення із відповідним позовом в порядку позовного провадження.

В суді апеляційної інстанції представник позивача надала суду акти виконаних робіт за 2011-2013 роки, якими підтверджується факт надання згаданих послуг у вказаний період.

З врахуванням наведених обставин та наданих позивачем доказів, колегія суддів приходить до висновку, що позивачем доведено надання таких послуг у 2011-2013 роках, тому в даному випадку позовна давність у три роки у відповідності до положень ст. ст. 256, 257 ЦК України, в межах якої підлягає до стягнення заборгованість за надані комунальні послуги, буде визначатися не до часу звернення позивача до суду з даним позовом 30.06.2016 року, а до часу звернення до суду із заявою про видачу судового наказу - 28.05.2014 року, коли відповідно до ч. 2 ст. 264 ЦК України трирічний строк позовної давності, що сплинув до цього часу, перервався і почав свій перебіг заново. Виходячи з цього, період за який підлягає стягнення заборгованості з відповідачів, становить з травня 2011 року по червень 2016 року.

Оскільки загальна сума заборгованості відповідачів згідно наданого позивачем розрахунку (а.с.5) за період з березня 2011 року становить 3340 грн. 29 коп., тому з врахуванням періоду стягнення (з травня 2011 року по червень 2016 року) і за вирахуванням заборгованості за березень-квітень 2011 року (170,86 грн.), що знаходяться за межами позовної давності, сума заборгованості відповідачів за надані комунальні послуги в даному випадку, яка підлягає до стягнення, становитиме 3163 грн. 43 коп.

Виходячи із наведеного, у відповідності до положень ч. 1 ст. 88 ЦПК України пропорційно до розміру задоволених позовних вимог до стягнення з відповідачів на користь позивача підлягає сплачений ним судовий збір за подання позовної заяви в розмірі 1304 грн. 97 коп. в рівних частинах з кожного відповідача та судовий збір за подання апеляційної скарги в розмірі 1515 грн. 80 коп. в рівних частинах з кожного відповідача.

Отже, з врахуванням наведених та встановлених в суді апеляційної інстанції обставин, колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване в даній справі рішення підлягає зміні в частині визначення розміру стягнення заборгованості у звязку з чим на користь ЖКП №3 підлягає до стягнення в солідарному порядку заборгованість за надані відповідачам комунальні послуги в розмірі 3163 грн. 43 коп., а також судові витрати по справі в рівних частинах з кожного відповідача.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції судове рішення не в повній мірі відповідає обставинам справи, а тому його в означеній частині на підставі ст. 309 ЦПК України слід змінити.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу позивача житлово-комунального підприємства №3 задовольнити частково.

Рішення Луцького міськрайонного суду від 03 листопада 2016 року в даній справі в частині розміру стягнення заборгованості змінити.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь житлово-комунального підприємства №3 заборгованість за надані комунальні послуги за період з травня 2011 року по червень 2016 року в розмірі 3163 (три тисячі сто шістдесят три) грн. 43 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_3 на користь житлово-комунального підприємства №3 сплачений судовий за подання позовної заяви в розмірі 1304 (одна тисяча триста чотири) грн. 97 коп. з кожного по 434 (чотириста тридцять чотири) грн. 99 коп., та за подання апеляційної скарги в розмірі 1515 (одна тисяча пятсот пятнадцять) грн. 80 коп. з кожного по 505 (пятсот пять) грн. 27 коп.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: