Провадження № 22-ц/779/901/2016
Головуючий у 1 інстанції Татарінова О. А.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Матківського Р.Й., Фединяка В.Д.

секретаря Петріва Д.Б.

за участю: представника апелянта ОСОБА_2- ОСОБА_3

представника ОСОБА_4 та ОСОБА_5 - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до приватного нотаріуса Івано-Франківського округу ОСОБА_5, ОСОБА_4 про визнання довіреності недійсною, витребування автомобіля у добросовісного набувача, - за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В листопаді 2015 року ОСОБА_2 звернувся в суд з даним позовом, зазначивши, що йому стало відомо про нотаріальне посвідчення 15.04.2009 року від його імені довіреності на розпорядження транспортним засобом видану ОСОБА_4 В подальшому 22.05.2009 року автомобіль був знятий з обліку для продажу. Позивач, посилаючись на відсутність вільного волевиявлення на вчинення правочину, просив визнати видану на ОСОБА_4 довіреність посвідчену приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №538 від 15.04.2009 року недійсною, витребувати легковий автомобіль BMW 530 2006 р.в. седан, N52B30AF08806349 у добросовісного набувача.

Рішенням Івано-Франківського міського суду від 14.03.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи його незаконним через порушення норм матеріального та процесуального права ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу. Посилається на ст. 215 ЦК України відповідно до якої підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Зазначив, що приватного нотаріуса ОСОБА_5 він вперше побачив тільки в 2015 році, і в судове засідання остання матеріали нотаріальної справи не подала. Після проведення журналістського розслідування було встановлено, що ОСОБА_2 надавав дві довіреності 04.04.2009 року на автомобіль Lexus IS 250 та 15.04.2009 року на BMW 530. Право розпорядження автомобілем Lexus IS 250 набула ОСОБА_7, яка є родичкою приватного нотаріуса ОСОБА_5 Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.10.2013 року у приватного нотаріуса Івано-Франківського округу ОСОБА_5 були вилучені довіреність на право розпорядження транспортним засобом автомобілем BMW 530 2006 р.в. седан, N52B30AF08806349. Даний автомобіль був знятий з обліку в МРЕО України в Одеській області для продажу. Позивач вказує на норму ч.1 ст. 388 ЦК України відповідно до якої якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Вважає, що суд порушив норми процесуального права, оскільки не витребував докази про нового набувача спірного автомобіля та проігнорував клопотання про призначення почеркознавчої експертизи. Просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Апелянт в судове засідання не прибув, однак надіслав заяву про відкладення розгляду справи на травень 2016 року, мотивуючи тим, що він бере участь у розгляді справи господарським судом м. Одеси. Однак жодних доказів про це апеляційному суду не надав. Інших доказів та доводів, крім тих, що знаходяться в матеріалах справи, не надав.

Крім цього як вбачається з матеріалів справи (а.с.73), у справі знаходиться копія довіреності, згідно якої його інтереси представляє ОСОБА_8 і довіреність дійсна до 09.04.2017 року. Тому колегія суддів вважає за доцільне розглядати апеляційну скаргу у його відсутності по наявних у справі зібраних доказах.

Перевіривши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства оскаржуване рішення відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження заявлених позовних вимог.

Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належав автомобіль BMW 530 2006 р.в. седан, N52B30AF08806349 д.н.з. НОМЕР_1.

15.04.2009 року позивач видав довіреність на право розпорядження автомобілем ОСОБА_4 ОСОБА_9 довіреність посвідчена нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу ОСОБА_5 за №358. Дана довіреність скасована на підставі заяви ОСОБА_2, що посвідчено нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_10 07.09.2010 року за №4030.

З виписки ДАІ вбачається, що 22.05.2009 року спірний автомобіль був знятий з обліку в МРЕО ОСОБА_9 України в Одеській області для продажу.

Згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 10.10.2013 року в приватного нотаріуса Івано-Франківського округу ОСОБА_5 були вилучені спірна довіреність та документи, що стали підставою для її видачі.

У ст.203 ЦК України, в якій визначено основні критерії чинності правочину, зазначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим акта цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства.

Частиною 3 ст.203 ЦК України зазначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

За загальним правилом ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 13, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Виходячи з вимог ст. ст.10, 60 ЦПК кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Крім того, враховуючи вищезазначені вимоги ст. 60 ЦПК та виходячи з принципу змагальності незалежно від того, доводить відповідач відсутність фактів підстави позову чи ні, загальне правило розподілу доказових обов'язків залишається незмінним, і тягар доказування не переходить від однієї сторони до іншої, і підставу позову повинен довести саме позивач.

Жодних доказів на підтвердження того, що спірна довіреність на розпорядження автомобілем видана без участі та без вільного волевиявлення позивача ним не надано. Так, доводи про те, що під час посвідчення довіреності позивач знаходився на лікуванні закордоном та не відвідував нотаріуса не підтвердились. Посилання на те, що судом проігноровані клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи та витребування доказів є надуманими, оскільки письмові заяви в матеріалах справи відсутні.

Таким чином, викладені у скарзі доводи ОСОБА_2 про залишення судом без уваги обставин незаконності вказаного рішення суду правильність висновків суду щодо безпідставності заявлених ним вимог не спростовують, фактично зводяться до повторного їх обґрунтування і одностороннього тлумачення регулюючого спірні правовідносини законодавства лише на свою користь.

Зважаючи на вищенаведене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції обставини справи з'ясовано всесторонньо і повно та ухвалено рішення з дотриманням норм матеріального та процесуального права.

Тому підстав для задоволення апеляційної скарги не вбачається.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317 ЦПК України, колегія суддів,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду від 14 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_11

ОСОБА_12