Ухвала іменем україни
07 грудня 2016рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є., суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М., Писаної Т.О., Попович О.В.,
розглянувши у судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_8, на рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_6 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 11 серпня 2014 року на автодорозі Київ - с. Зазим'я ОСОБА_7 керуючи автомобілем Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2, порушив п. 10.1 Правил дорожнього руху України, внаслідок чого здійснив зіткнення з належним йому на праві власності мотоциклом Kawasaki, державний номерний знак НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_9 на підставі довіреності від 20 березня 2012 року.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року винним у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди визнано ОСОБА_7, який на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів не мав.

Згідно з калькуляцією та рахунком від 28 січня 2015 року № МФ-0000042, які складені офіційним дистриб'ютором та імпортером мотоциклів та запчастин фірми Kawasaкi в Україні - товариством з обмеженою відповідальністю «Мотофокс» (далі - ТОВ «Мотофокс»), вартість запчастин та агрегатів, необхідних для ремонту мотоцикла, без вартості відновлювальних робіт, складає 141 036 грн.

Уточнивши позовні вимоги, ОСОБА_6 просив стягнути з відповідача у рахунок відшкодування завданої шкоди 152 143 грн.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Рішенням Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18 червня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року, в задоволенні позову ОСОБА_6 відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6,посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали цивільної справи, доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження розміру завданої йому в результаті дорожньо-транспортної пригоди шкоди.

Апеляційний суд погодився з такими висновками суду першої інстанції. При цьому судом не взято до уваги поданий до апеляційної інстанції звіт про оцінку майна вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - мотоцикла «Kawasaki» від 04 липня 2015 року, оскільки причини з яких його не було подано до суду першої інстанції суд визнав неповажними.

Проте повністю з такими висновками апеляційного суду не можна погодитись, оскільки вони зроблені з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Судами установлено, що 11 серпня 2014 року о 10 год. 30 хв. на автодорозі м. Київ - с. Зазим'я сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mitsubishi Lancer, державний номерний знак НОМЕР_2 (транзитний номер), яким керував відповідач ОСОБА_7, та мотоцикла Kawasaki GPX 500S, державний номерний знак НОМЕР_1, 2000 року випуску, яким керував ОСОБА_9

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу мотоцикл Kawasaki GPX 500S, державний номерний знак НОМЕР_1, належить на праві власності ОСОБА_6

Унаслідок дорожньо-транспортної пригоди мотоцикл зазнав механічних пошкоджень, а саме: побитий передній пластик, переднє крило, передній нижній пластик, приборна панель, переднє колесо з покришкою, дзеркала та руль, що також підтверджується довідкою ВДАІ з обслуговування Деснянського району в м. Києві.

Постановою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2014 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди на підставі ст. 124 КУпАП. Провадження у справі закрито з підстав передбачених п. 7 ст. 247 КУпАП.

Як вбачається з матеріалів справи звертаючись до суду апеляційної інстанції із апеляційною скаргою на рішення суду першої інстанції позивач на підтвердження завданої дорожньо-транспортною пригодою шкоди до суду апеляційної інстанції подав звіт про оцінку вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу - мотоцикла, складений 04 липня 2015 року Союзом експертів України. Згідно зі звітом вартість відновлювального ремонту становить 174 900 грн. Однак апеляційний суд, відповідно до положень п. 6 ч. 3 ст. 295, ч. 2 ст. 303 та п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України не взяв до уваги вказаний звіт, оскільки причини щодо неможливості його подачі до суду першої інстанції визнано судом неповажними.

При цьому як вбачається з матеріалів справи, у зв'язку з відмовою апеляційного суду у залученні до матеріалів справи поданого позивачем звіту ТОВ «Союзу експертів України» від 04 липня 2015 року, представником позивача під час перегляду справи в апеляційному порядку було заявлено клопотання про призначення у справі судової автотоварознавчої експертизи на предмет встановлення вартості відновлювального ремонту мотоцикла Kawasaki GPX500S, державний номерний знак НОМЕР_1, яке судом у порушення вимог ст. ст. 10, 143, 144 ЦПК України не вирішувалось (а. с. 72).

Відповідно до ч. 4 ст. 10 ЦПК України суд має сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи, сприяти здійсненню особам, які беруть участь у справі, в реалізації їхніх прав. Реалізація принципу змагальності в цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційної гарантією (ст. 129 Конституції України).

За змістом положень ст. ст. 143, 144 ЦПК України для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі і експертиза призначається ухвалою суду.

Апеляційний суд, зазначених вимог процесуального закону не врахував питання про призначення судової автотоварознавчої експертизи для визначення розміру завданої позивачеві шкоди не вирішив, тим самим позбавив сторону у справі права на доведення своїх позовних вимог, що порушує ст. 129 Конституції України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України. При цьому ч. 4 цієї статті на суд покладено обов'язок сприяти всебічному і повному з'ясуванню обставин справи.

Відповідно до пункту 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 5 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства, що регулюють провадження у справі до судового розгляду» для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла тощо, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, призначає експертизу, коли необхідність експертного висновку випливає з обставин справи і поданих доказів.

Висновок експертизи може бути доказом у справі, а саме - висновком експертизи, лише у тому разі, коли експертиза була проведена на підставі ухвали суду за правилами ЦПК України відповідними судово-експертними установами.

Апеляційний суд, погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, вищевказаного не врахував, фактично усунувся від виконання своїх процесуальних повноважень та обов'язків, не виконав вимоги ч. 4 ст. 10, ст. 303 ЦПК України, не встановив чи наявні передбачені ст. ст. 1166, 1188 ЦК України підстави для відшкодування завданої позивачеві у результат дорожньо-транспортної пригоди шкоди, не визначив її розмір, фактично позбавивши позивача можливості захистити свої права, рішення суду першої інстанції по суті заявлених вимог не перевірив.

Таким чином ухвала апеляційного суду постановлена при неповному з'ясуванні обставин справи, які мають значення для правильного вирішення справи, а тому підлягає скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції з підстав, передбачених ч. 3 ст. 338 ЦПК України .

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338, 343-345 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, який діє через представника ОСОБА_8, задовольнити частково.

Ухвалу апеляційного суду Київської області від 24 травня 2016 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська
Судді: І.М. Завгородня В.М. Коротун Т.О. Писана О.В. Попович