№ 336/4253/16-ц
пр. № 2/336/2323/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

(заочне)

28 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді Дацюк О.І., при секретарі Скибі О.Б. розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі ПАТ «Укрсоцбанк») звернулось з позовом до ОСОБА_1, вказавши, що між Акціонерно-комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 був укладений договір кредиту № 197М/07/Е від 08.11.2007 року, відповідно до якого позивач надав відповідачеві кредит в сумі 25000 гривень строком до 06.11.2009 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 28% річних. Відповідач зобов'язання з повернення кредитних коштів та сплати відсотків не виконала належним чином, тому станом на 25.02.2016 року існує заборгованість в сумі 36365,10 гривень, з яких 13358 гривень заборгованість по кредиту, 21057,99 гривень заборгованість по відсоткам, 702,62 гривні інфляційні втрати за кредитом, 1066,49 гривень інфляційні втрати за відсотками.

Представник позивача у судове засідання не зявився, направив до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача на підставі наданих доказів.

Відповідач у судове засідання не з'явилась, про місце та час розгляду справи повідомлялась в установленому порядку судовою повісткою, направленою за зареєстрованим місцем проживання. Керуючись ст. 224 ЦПК України, суд розглянув справу заочно.

При дослідженні матеріалів справи встановлено таке.

08.11.2007 року між АКБ СЦ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є позивач, та ОСОБА_1 договір кредиту № 197М/07/Е. Відповідно до договору позивач зобовязався надати відповідачеві кредит в сумі 25000 гривень шляхом перерахування кредитних коштів на поточний (позичковий) рахунок позичальника, а відповідач зобовязалась повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитом у розмірі 28% річних.

Як вбачається з наданого позивачем розрахунку відповідач належним чином зобов'язання з повернення грошових коштів не виконувала, в результаті чого станом на 25.02.2016 року виникла заборгованість в загальній сумі 36365,10 гривень, з яких 13538 гривень заборгованість по кредиту, 21057,99 гривень заборгованість по відсоткам, інфляційні втрати, нараховані з суми кредиту та відсотків 702,62 гривні та 1066,49 гривень відповідно.

Порядок погашення кредиту та сплати процентів визначений п.п. 1.1, 2.4, 2.7 кредитного договору.

При вирішенні спору суд виходить з такого.

Стаття 1054 ЦК України вказує, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Статті 546, 549 ЦК України передбачають можливість забезпечення виконання зобов'язання неустойкою (штрафом, пенею).

Як вказує ст. 526, 530 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Сатття 625 ч. 2 ЦК України вказує, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді застосування індексу інфляції та відсотків річних не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Відповідальність, передбачена ст. 625 ЦК України, є особливою мірою відповідальності боржника за порушення грошового зобов'язання і може застосовуватися незалежно від застосування кредитором інших видів відповідальності або інших забезпечувальних заходів, зокрема неустойки.

Беручи до уваги правову природу інфляційних нарахувань та трьох процентів річних, передбачених ст. 625 ЦК, як особливої міри відповідальності, суд, враховуючи розяснення Верховного Суду України, викладені в Аналізі практики застосування ст. 625 Цивільного кодексу України в цивільному судочинстві, вбачає підстави для стягнення інфляційних втрат з відповідача відповідно до розрахунку, наведеного позивачем.

Зважаючи на викладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги обґрунтовані, підтверджені наданими доказами та підлягають задоволенню. Також, відповідно до ст. 88 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню судовий збір.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 57-60, 88, 208, 209, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

Позов Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити у повному обсягу та стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» 36365,10 гривень (тридцять шість тисяч триста шістдесят пять гривень 10 коп.) в рахунок погашення заборгованості за договором кредиту № 197М/07/Е від 08.11.2007 року, судовий збір в сумі 1378 гривень (одна тисяча триста сімдесят вісім гривень).

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржено відповідачем в апеляційному порядку.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Запорізької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення через Шевченківський районний суд м. Запоріжжя.

Суддя О.І. Дацюк