Справа № 569/9596/16-ц
Рівненський міський суд Рівненської області в складі:
головуючого судді Першко О. О.,
секретар Шкіндер І.М.,
за участі позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної міграційної служби у Рівненській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням,
ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної міграційної служби у Рівненській області, в якому просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_4
Свої позовні вимоги мотивує тим, що 09 березня 2004 року між її чоловіком - ОСОБА_3 як основним квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 та відповідачем було укладено договір № 106 про те, що відповідач прийняв у користування частину площі у вищевказаній квартирі жилою площею 18,3 м2 із загальним користуванням кухнею та іншими комунальними послугами. Термін дії даного договору з 09 березня 2004 року по 09 квітня 2004 року. ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 помер. Після його смерті позивачу було надано дозвіл на зміну договору найму жилих приміщень та відкриття особових рахунків квартири. 26 липня 2016 року позивачем було укладено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого вона стала основним квартиронаймачем вказаної квартири. Під час підготовки документів для здійснення приватизації квартири виявилося, що відповідач по справі у добровільному порядку не виконав умови договору найму та не знявся з реєстрації у квартирі, квартиронаймачем якої стала позивач. Відповідач в квартирі не проживає протягом останніх 12 років, ніяких особистих речей в квартирі не має, має вільний доступ до спірного житлового приміщення. В зв'язку з тривалою відсутністю відповідача за місцем своєї реєстрації, позивач змушена сплачувати підвищений розмір комунальних послуг, а тому виникла необхідність звернутися з даним позовом до суду.
В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.
Представник третьої особи подав заяву про розгляд справи без участі третьої особи.
Свідок ОСОБА_4 в судовому засіданні показала, що є сусідкою позивача, проживає за адресою: АДРЕСА_5 і протягом тривалого часу знає сторін по справі. Більше 10 років ОСОБА_2 не проживає в квартирі за адресою: АДРЕСА_3.
Свідок ОСОБА_5 в судовому засіданні показав, що є сусідом позивача, проживає за адресою: АДРЕСА_6 і протягом тривалого часу знає сторін по справі. Відповідач проживав за адресою: АДРЕСА_7 приблизно в 2002-2003 роках на протязі декількох місяці. Останніх 10-12 років за вказаною адресою відповідач не проживає.
Відповідач у судове засідання не з'явився, хоча належним чином повідомлявся про час, дату і місце проведення судових засідань. Згідно повідомлення адресно-довідкового підрозділу УДМС України в Рівненській області (а.с.16) ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, зареєстрований АДРЕСА_1 з 31 березня 2004 року по 30 квітня 2004 року. Надіслані на адресу відповідача, зазначену в позові та повідомленні судові повістки та копії документів, поверталися до суду не вручені відповідачу, так як він по даній адресі не проживає. Крім того, враховуючи, що фактичне місце проживання відповідача невідоме, він був повідомлений належним чином, шляхом опублікування оголошення про виклик до суду в пресі - газеті «Вісті Рівненщини» №38 від 23 вересня 2016 року. За таких обставин суд, враховуючи згоду позивача, прийшов до висновку, що справа може бути розглянута без участі відповідача, на підставі наявних у справі доказів, з постановленням заочного рішення.
Відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України на підставі наявних у справі даних та доказів, за згодою позивача.
Заслухавши позивача, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків.
Як вбачається з матеріалів справи квартира АДРЕСА_2 була надана в ОСОБА_3 як основному квартиронаймачу.
Відповідно до копії поквартирної карточки, виданої Управлінням забезпечення надання адміністративних послуг Рівненської міської ради у вказаній квартирі зареєстровані ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_6, ОСОБА_7 та ОСОБА_2 (а.с.6).
Так, 09 березня 2004 року між ОСОБА_3 як квартиронаймачем квартири АДРЕСА_1 та відповідачем було укладено Договір № 106, відповідно до якого останній прийняв у користування частину площі у вищевказаній квартирі жилою площею 18,3 м2 із загальним користуванням кухнею та іншими комунальними послугами. Договір складено строком з 09 березня по 09 квітня 2004 року (а.с.4).
ІНФОРМАЦІЯ_6 року ОСОБА_3 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_1 виданим ІНФОРМАЦІЯ_6 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Рівненського міського управління юстиції (а.с.5).
Відповідно до розпорядження Рівненського міського голови «Про зміну та укладення договорів найму жилих приміщень» № 473-Р від 01 липня 2015 року позивачу було надано дозвіл на зміну договору найму жилих приміщень та відкриття особових рахунків квартири АДРЕСА_1, жилою площею 18,3 м, однокімнатної, складом сім'ї три особи (а.с.7). 26 липня 2016 року між позивачем та ЖКП «Сонячне» було укладено Типовий договір найму житла в будинках державного і комунального житлового фонду, відповідно до якого позивач стала основним квартиронаймачем спірної квартири (а.с.8).
Згідно актів про не проживання особи за місцем реєстрації від 01 квітня 2015 року, 14 січня 2016 року та від 05 липня 2016 року, складеними позивачем та свідками ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_8 відповідач в квартирі АДРЕСА_3 не проживає з 2004 року, його особистих речей за вказаною адресою не має (а.с.9-11). Вказаний факт також підтвердили допитані в судовому засіданні свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5
Відповідно до ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення понад шість місяців.
Таким чином, судом достовірно встановлено, що відповідач з 2004 року в спірному житловому приміщенні не проживає без поважних причин, особистих речей в квартирі не має, перешкод в користуванні житловим приміщенням йому ніхто не чинить, та останній має вільний доступ до житлового приміщення. Підстав для застосування вимог ст. 71 ЖК України судом не встановлено.
Статтею 72 ЖК України передбачено, що визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки проводиться в судовому порядку.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.
Таким чином, суд вважає за необхідне визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, в зв'язку з тривалою відсутністю без поважних причин.
Оскільки позов підлягає задоволенню повністю, відповідно до частини першої статті 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені нею судові витрати на сплату судового збору, у розмірі 551,20 грн. (а.с.1).
Керуючись ст.ст. 71,72 ЖК України, статтями 2, 10, 11, 60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - Управління Державної міграційної служби у Рівненській області, про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим приміщенням - задовольнити.
Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням - квартирою АДРЕСА_4
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судові витрати у розмірі 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) гривня 20 копійок.
Заочне рішення може бути переглянуте Рівненським міським судом Рівненської області за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана ним до Рівненського міського суду Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення. У випадку залишення ухвалою суду заяви про перегляд заочного рішення без задоволення, воно може бути оскаржене відповідачем у загальному порядку в десятиденний строк з дня винесення судом відповідної ухвали.
Особи, які брали участь у справі, можуть оскаржити заочне рішення до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області шляхом подання в десятиденний строк з дня проголошення заочного рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення заочного рішення, можуть подати апеляційну скаргу до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд Рівненської області протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення.
Повний текст рішення суду виготовлено 24 жовтня 2016 року.
Суддя О.О. Першко