Справа № 361/6156/15-ц Головуючий у І інстанції Дутчак І. М.
Провадження № 22-ц/780/3500/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 43 05.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді: Гуля В.В.,

суддів: Білоконь О.В., Савченка С.І.,

при секретарі: Воробей В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 1», комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 2» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року у справі за позовом комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 1», комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 2» до ОСОБА_2 та ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Броварської міської ради Київської області про виселення із жилого приміщення у гуртожитку без надання іншого житла, -

в с т а н о в и л а:

18 серпня 2015 року позивачі звернулися до суду з позовом, посилаючись на те, що гуртожиток по вул. Металургів, 9 в місті Бровари Київської області з 2008 року перебуває у комунальній власності територіальної громади міста Бровари та знаходиться на балансі у КП Служба замовника.

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області № 308 від 17.07.2013 року кімната № 4 у цьому гуртожитку є службовим житлом, у яке на підставі договору найму від 31 липня 2013 року, укладеного між КП Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора 1 та ОСОБА_2 із терміном його дії до 31.07.2014 року остання була вселена у вказану кімнату як особа, яка перебувала з КП Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора 2 у трудових відносинах разом із членом своєї сімї ОСОБА_3

13 червня 2014 року ОСОБА_2 звільнена з роботи за власним бажанням (наказКП Броварської міської ради Київської області Житлово-експлуатаційна контора 2 № 48 від 13.06.2014 року), відповідно підстави для проживання у службовому житлі відпали в звязку з чим позивачі просять відповідно до ст. 124 ЖК України виселити відповідачів без надання іншого житла, оскільки вони самовільно його не звільняють.

Також позивачі просили виселити з вказаного приміщення відповідачів без надання іншого житла і з підстав, передбачених ч. 1 ст. 116 ЖК України, оскільки відповідачі систематично руйнують та псують житло, порушують правила співжиття, що робить неможливим проживання у гуртожитку інших громадян.

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі в звязку з порушення норм матеріального та процесуального права позивачі просять рішення суду скасувати і позов задовольнити.

Апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що рішеннями Броварської міської ради Київської області від 04 вересня 2008 року № 859-43-05 та 18 вересня 2008 року № 880-45-05 гуртожиток у місті Бровари Київської області по вулиці Металургів, буд. 9 безоплатно прийнято у комунальну власність територіальної громади міста Бровари, балансоутримувачем цього гуртожитку було визначено КП Служба замовника (т. 1 а. с. 208, 209).

Відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 14 червня 2011 року № 344 приміщенням гуртожитку за зазначеною адресою надано адреси та визначено номери кімнат (т. 1 а. с. 210).

Із трудової книжки відповідача ОСОБА_2 видно, що 16 листопада 2009 року її було прийнято на роботу у КП Служба замовника на посаді робітника комплексного прибирання ЖЕК-2 (т. 1 а. с. 61-62).

Також встановлено, що у кімнату № 4 гуртожитку у місті Бровари Київської області по вулиці Металургів, буд. 9, відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 вселилися у березні 2011 року. Дану кімнату гуртожитку для проживання їм надано КП Служба замовника під час роботи ОСОБА_2 на даному підприємстві. З того часу відповідачі постійно проживають у цій кімнаті гуртожитку, заборгованості по оплаті житлово-комунальних послуг вони не мають. До вселення відповідачів у даній житловій кімнаті гуртожитку, що розташована на першому поверсі, ніхто не проживав, використовувалась вона як підсобне приміщення для збереження господарського інвентарю. Після вселення відповідачами зроблено ремонт у цій кімнаті гуртожитку, приведено її у відповідний, придатний для проживання стан.

Будь-яких доказів того, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 незаконно вселилися та проживають у зазначеній кімнаті № 4 гуртожитку, судом не здобуто.

На підставі рішення Броварської міської ради Київської області від 20 грудня 2012 року № 781-27-06 гуртожиток у місті Бровари Київської області по вулиці Металургів, буд. 9 було передано з балансу КП Служба замовника на баланс КП ЖЕК-1 (т. 1 а. с. 211-213).

16 квітня 2013 року ОСОБА_2 прийнято прибиральником у КП ЖЕК-2 по переводу із КП Служба замовника.

Із витягу з рішення виконавчого комітету Броварської міської ради Київської області від 16 липня 2013 року № 308 вбачається, що виконком міської ради вирішив включити до числа службового житла кімнату № 4 гуртожитку у місті Бровари по вулиці Металургів, буд. 9 та закріпити цю кімнату гуртожитку як службове житло за позивачем КП ЖЕК-2 (т. 1 а. с. 6).

Зазначене рішення виконкомом міської ради прийнято на підставі клопотання позивача КП ЖЕК-2 про видачу ОСОБА_2 ордера на житло, яка на той час працювала на підприємстві двірником (т. 1 а. с. 88).

Суд встановив, що на момент прийняття 16 липня 2013 року виконкомом Броварської міської ради Київської області рішення за № 308 та включення кімнати № 4 гуртожитку до службового житла, дана кімната гуртожитку вільною не була, оскільки у цій кімнаті на той час уже більше двох років проживали відповідачі.

Представник третьої особи виконкому Броварської міської ради Київської області у суді пояснила, що на час прийняття зазначеного рішення № 308 щодо віднесення кімнати № 4 гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари до службового житла їм не було відомо про те, що дана кімната гуртожитку не є вільною та в ній з березня 2011 року проживає подружжя ОСОБА_2. Про наявність у цій кімнаті гуртожитку мешканців КП ЖЕК-2, за клопотанням якого було прийнято це рішення, виконком міської ради не повідомляло.

Виходячи з наведеного, суд вважав, що виконком Броварської міської ради Київської області при прийнятті рішення щодо включення кімнати № 4 гуртожитку до числа службового житла належним чином усіх обставин щодо цієї кімнати не перевірив і не зясував та включив до службового житла кімнату гуртожитку, яка на той час вільною не була, що суперечить вимогам законодавства.

31 липня 2013 року на підставі вказаного рішення виконкому міської ради від 16 липня 2013 року № 308 та листа КП ЖЕК-2 від 23 липня 2013 року між КП ЖЕК-1, на балансі якого знаходився зазначений гуртожиток, і відповідачем ОСОБА_2 було укладено договір найму житлового приміщення № 02, за умовами якого відповідачу ОСОБА_2 для проживання із чоловіком ОСОБА_3 у платне тимчасове користування строком до 31 липня 2014 року надано кімнату № 4 у гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари Київської області (т. 1 а. с. 9).

Будь-яких даних про те, що відповідачам для тимчасового проживання надавалося саме службове житло, у договорі найму кімнати № 4 гуртожитку нічого не зазначено.

13 червня 2014 року наказом директора КП ЖЕК-2 відповідача ОСОБА_2 звільнено з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України.

Із витягу з протоколу № 11 від 25 липня 2014 року засідання наглядової ради з питань розподілу і утримання житла в гуртожитках та використання гуртожитків і прибудинкових територій вбачається, що на цьому засіданні було прийнято рішення про доручення КП ЖЕК-1 попередити ОСОБА_2 та її чоловіка ОСОБА_3 про виселення їх із кімнати № 4 гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари в добровільному порядку та не продовження з ними договору найму цього жилого приміщення (т. 1 а. с. 18-19).

Відмовляючи в задоволенні вимог про виселення з підстав, передбачених ст. 124 ЖК України порушення виконкомом міської ради вимог законодавства при віднесенні кімнати № 4 гуртожитку по вулиці Металургів, 9 у місті Бровари до службового житла, суд вважає, що положення ст. 124 ЖК України для виселення відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 із займаної ними кімнати гуртожитку застосуванню не підлягають.

В іншімй частині вимог, судом першої інстанції встановлено, що Свідок ОСОБА_4, яка проживає у кімнаті № 7 гуртожитку за адресою: місто Бровари, вулиця Металургів, 9, у суді показала, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 проживають у напівпідвальному приміщенні кімнаті № 4 цього гуртожитку тривалий час. До їх вселення у даному приміщенні ніхто не проживав. Інколи вони порушували режим тиші в гуртожитку, голосно слухали музику після 23.00 год., вживали спиртні напої, вчиняли між собою сварки у кімнаті, чим заважали нормальному проживанню в гуртожитку інших осіб. Останнім часом зауваження щодо їхньої поведінки відсутні.

Свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6, які проживають у кімнаті № 5 вказаного вище гуртожитку у суді показали, що відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 постійно порушують умови проживання в гуртожитку. Будучи в стані алкогольного спяніння, вони вчиняють у себе в кімнаті сварки, порядку тиші в гуртожитку у вечірній час не дотримуються. У звязку з порушенням ними умов спільного проживання вони (свідки) неодноразово зверталися із заявами та скаргами до КП ЖЕК-1, Броварської міської ради Київської області та міліції про виселення відповідачів із кімнати № 4 гуртожитку через неможливість спільного з ними проживання.

Також свідки ОСОБА_5 і ОСОБА_6 у судовому засіданні підтвердили обставини щодо проживання відповідачів у кімнаті № 4 гуртожитку з 2011 року, проведення останніми ремонту в кімнаті, яка раніше використовувалась як підсобне приміщення, а також виділення ОСОБА_2 кімнати гуртожитку у звязку з її роботою двірником у КП Служба замовника.

Свідок ОСОБА_7, дільничний інспектор, у суді показав, що неодноразово від сусідів відповідачів подружжя ОСОБА_6 у 2014 році надходили скарги на їхню поведінку. За вживання спиртних напоїв та куріння в неустановлених місцях ОСОБА_2 і ОСОБА_3 притягувалися до адміністративної відповідальності. Про недопущення вчинення неправомірних дій з відповідачами проводилися профілактичні бесіди та виносились попередження.

Зазначені обставини щодо притягнення у листопаді 2014 року відповідачів ОСОБА_2 і ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за вживання спиртних напоїв та куріння в неустановлених місцях гуртожитку знайшли своє підтвердження в судовому засіданні.

За порушення вимог законодавчих та інших нормативно-правових актів щодо захисту населення від шкідливого впливу шуму чи правил додержання тиші в населених пунктах і громадських місцях постановами адміністративної комісії виконкому Броварської міської ради Київської області від 24 березня 2015 року відповідачі ОСОБА_2 і ОСОБА_3 притягувалися також до адміністративного правопорушення за ч. 1 ст. 185 КУпАП у виді попередження.

Інші заходи впливу до відповідачів після цього не застосовувалися. Доказів повторного порушення ними порядку проживання в гуртожитку та притягнення їх до адміністративної відповідальності позивачами суду не надано.

Відмовляючи в задоволенні позовних вимог про виселення з підстав, переджбачених ст. 116 ч. 1 ЖК України, суд виходив з того, що належних доказів систематичного порушення відповідачами правил користування кімнатою гуртожитку, що унеможливлює спільне з ними проживання інших осіб у гуртожитку, а також безрезультатності вжитих щодо них заходів попередження або суспільного впливу, що лише в сукупності може бути підставою для виселення їх відповідно до ч. 1 ст. 116 ЖК України, в звязку з иим ці вимоги не доведені

Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

В апеляційній скарзі позивачі посилаються на те, що суд безпідставно не виселив відповідачів, проте відповідно до ст. 60 ЦПК України позивачі мають довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог, що згідно Гл. 8 цього Кодексу має бути підтверджено належними та допустими доказами.

З матеріалів справи вбачається, та як правильно установлено судом першої інстанції, що відповідачі у службове житло, яким є спірна кімната не вселялися. Ордер про вселення у службове житло не видавався. Договір найму від 31 липня 2013 року спірного житла відомостей про те, що у найм надається службове житло не має.

За таких обставин, висновок суду про відсутність правових підстав для виселення з підстав, передбачених ст. 124 ЖК України є обгрунтованим, оскільки ні належних, ні допустимих доказів про те, що відповідачі були вселені саме у службове житло не має, а від так відповідно до ст. 60 ЦПК України вважається, що такі вимоги не доведені позивачем.

Посилання на те, що висновки суду неправильні у тому, що відповідачі заселені у 2011 році і ця обставина не підтверджена доказами, не проведена реєстреєстрація місця проживання, спростовуються показами свідка, трудовою книжкою, якою підтверджуються трудові відносини із позивачами з 2009 року. Квитанції про оплату спірного житла з 2011 року. Довідкою про відсутність заборгованості по комунальним платежам станом на березень 2316 року. Відсутність місця реєстрація не може свідчити про непроживання осіб у відповідному місці, а лише свідчити факт реєстрації в ньому.

Крім того не можуть прийматися до уваги і доводи апеляційної скарги про наявність підстав для виселення відповідно до ст. 116 ч. 1 ЖК України, оскільки відповідно до ст. 60 ЦПК України обставини справи для застосування судом таких підстав у встановленому законодавством порядку також не доведені.

Так, виселення особи згідно із ч. 1 ст. 116 ЖК України без надання іншого жилого приміщення допускається лише у випадку протиправної винної поведінки особи, яка своїми діями створює неможливість спільного проживання з нею в одній квартирі чи будинку, зокрема ігнорування нею встановлених правил користування житловими приміщеннями, невиконання вимог дотримання тиші в квартирах, систематичного характеру таких дій, безрезультатності заходів попередження або суспільного впливу та продовження нею у подальшому такої протиправної поведінки протягом року.

Наявні докази у справі в їх сукупності, щодо обставин надання та проживання протягом тривалого часу ОСОБА_2 і ОСОБА_3 у кімнаті № 4 гуртожитку та приведення ними цієї кімнати у придатний для проживання стан, відсутність належних доказів систематичного порушення ними правил і порядку проживання в гуртожитку, безрезультатності застосованих до відповідачів офіційних заходів впливу, а також відсутність у них іншого житла, суд дійшов обгрунтованого висновку, що вимога про виселення ОСОБА_2 і ОСОБА_3 на підставі положень ч. 1 ст. 116 ЖК України із займаної кімнати гуртожитку задоволенню не підлягає за недоведеністю.

За таких обставин рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а апеляційна скарга, яка висновків суду не спростовує як необгрунтована підлягає відхиленню.

Керуючись ст. ст. 209, 218, 303, 304, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 1», комунального підприємства Броварської міської ради Київської області «Житлово-експлуатаційна контора 2» на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 року відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 18 квітня 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді