РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

заочне

28 листопада 2016 року Хмельницький міськрайонний суд

Хмельницької області у складі:

головуючої судді Мороз В.О.,

при секретарі Козельської Г.В.,

розглянувши в порядку ч. 2 ст. 197 ЦПК України в м. Хмельницькому цивільну справу за позовом заступника військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі ОСОБА_1 Державної прикордонної служби України до ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна академія Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3 про відшкодування витрат, повязаних із навчанням у вищому навчальному закладі, -

встановив:

25 серпня 2016 року заступник військового прокурора Хмельницького гарнізону Західного регіону України в інтересах держави в особі ОСОБА_1 Державної прикордонної служби України звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2, зазначивши третьою особою, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору - Національну академію Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3, про відшкодування витрат, повязаних із навчанням у вищому навчальному закладі, мотивуючи вимоги тим, що ОСОБА_2 навчався у Національній академії Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3 з 06.08.2010 року по 26.06.2014 року. Проте, 06.08.2015 року наказом начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України з відповідачем було достроково припинено (розірвано) контракт про проходження військової служби (навчання), виключено зі списків особового складу та всіх видів забезпечення. Оскільки, відповідач під час навчання у НАДПСУ перебував на повному державному забезпеченні за рахунок коштів Державного бюджету України, всього державою в особі ОСОБА_1 державної прикордонної служби України на утримання відповідача було витрачено за період з 06.08.2010 року по 26.062014 року: на грошове забезпечення 12 983,99 грн., на продовольче забезпечення 22 185,20 грн., на забезпечення речовим майном 14 876,56 грн., на медичне забезпечення 756,68 грн., на забезпечення енергоносіями та комунальними послугами 19 247,66 грн., а всього 70 050,11 грн. Проте, відповідач відмовляється у добровільному порядку відшкодувати вартість витрат, повязаних з його утриманням, тому позивач просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі та стягнути судовий збір в розмірі 1 378 грн.

В судове засідання прокурор не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

Представник позивача ОСОБА_1 Державної прикордонної служби України та третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Національна академія Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити за відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити у повному обсязі, не заперечив проти проведення заочного розгляду справи.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, в установленому законом порядку своєчасно повідомлявся про час та місце судового розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив. За таких обставин суд вважає за можливе справу розглянути по суті за відсутності відповідача на підставі наявних в ній даних та доказів у порядку заочного розгляду. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України.

Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши законодавство, яке регулює спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Так, судом обєктивно встановлено, що відповідач ОСОБА_2 проходив навчання в Національній академії Державної прикордонної служби України імені ОСОБА_3 з 06 серпня 2010 року по 26 червня 2014 року.

А згідно витягу із наказу начальника Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 12.06.2015 року № 357-ос відповідно до Закону України «Про військовий обовязок і військову службу», Положення про проходження громадянами України військової служби в Державній прикордонній службі України, Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом ОСОБА_1 Державної прикордонної служби України від 20.05.2008 року № 425 - припинено (розірвано) контракт та звільнено з військової служби за ст. 26 ч. 6 п. «и» (у звязку із систематичним невиконанням умов контракту військовослужбовцем) у запас лейтенанта ОСОБА_2, без права носіння військової форми одягу. Підстава: клопотання начальника прикордонного загону від 08.06.15 № 30/5144, подання від 05.06.15.

Відповідно до витягу з наказу начальника Харківського прикордонного загону Східного регіонального управління Державної прикордонної служби України від 06.08.2015 року № 256-ос згідно з Законом України «Про військовий обовязок і військову службу» та Положення «Про проходження громадянами України військової служби в Держаній прикордонній службі України» виключено зі списку особового складу загону та всіх видів забезпечення лейтенанта ОСОБА_2 без права носіння військової форми одягу, з 6 серпня 2015 року.

Як вбачається із розрахунку № 27 від 27.06.2014 року витрати на утримання у Національній академії Державної прикордонної служби України ім. Б.Хмельницького ОСОБА_2 за період з 06.08.2010 року по 27.06.2014 року становлять: на грошове забезпечення 12 983,99 грн., на продовольче забезпечення 22 185,20 грн., на забезпечення речовим майном 14 876,56 грн., на медичне забезпечення 756,68 грн., на забезпечення енергоносіями та комунальними послугами 19 247,66 грн., а всього 70 050,11 грн.

Даний факт, також, підтверджується довідкою-розрахунком щодо вартості медичного забезпечення відповідача від 14.11.2016 року, згідно якої ОСОБА_2 під медичним наглядом у відділі охорони здоровя Національної академії Державної прикордонної служби України знаходився з 06.08.2010 року по 27.06.2014 року і витрати на медичне забезпечення складаються із вартості медикаментозного забезпечення стаціонарного та амбулаторного лікування та вартості вакцин для проведення профілактичного щеплення і становлять 756,68 грн.

Відповідно до довідки-розрахунку № 3918 від 10.11.2016 року разом сума витрат за продовольче забезпечення, що підлягає відшкодуванню становить 22 185,22 грн.

А згідно довідки-розрахунку від 14.11.2016 року на утримання вартості за отримане речове майно за період навчання з ОСОБА_2 з 06.08.2010 року по 27.06.2014 року сума до утримання становить 14 876,56 грн.

Згідно розрахунку вартості комунальних послуг та енергоносіїв, виходячи з середнього обсягу споживання на одного курсанта на добу - з ОСОБА_2 за 2010-2014 роки за весь період навчання підлягає стягненню 19 247,66 грн.

На утримання грошового забезпечення з курсанта ОСОБА_2, який навчався в Національній академії Державної прикордонної служби України з 06.08.2010 року по 27.06.2014 року разом нараховано і виплачено грошове забезпечення за час навчання в сумі 12 983,99 грн., що підтверджується довідкою-розрахунком.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

За положеннями ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку. Зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як це передбачається нормою ст. 526 ЦК України.

Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, як передбачається п. 4 ст. 611 ЦК України, відшкодування збитків.

Згідно ст. 25 ч.10 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу" визначено, що курсанти в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу, а також особи офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого військового навчального закладу або військового навчального підрозділу вищого навчального закладу відповідно до пунктів "е", "є", "ж", "и" частини шостої статті 26 цього Закону, відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, пов'язані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і умов, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється у судовому порядку.

Відповідач був звільнений з військової служби відповідно до п. «и» ч. 6 ст. 26 Закону України "Про військовий обов'язок і військову службу".

Постанова Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 року №964 «Про порядок відшкодування курсантами та особами офіцерського складу витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» визначає підстави та порядок відшкодування витрат, пов'язаних із утриманням у вищих навчальних закладах.

Пунктом 3 постанови передбачено, що відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, пов'язаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв. Пунктом 5 даної постанови визначено, що витрати відшкодовуються у повному розмірі особами офіцерського складу, які звільняються з військової служби протягом п'яти років після закінчення вищого навчального закладу відповідно до пунктів «е», «є», «ж», «и»; «і» ч. 6 ст. 26 Закону України «Про військовий обов'язок і військову службу» - за весь період навчання. Також відповідно до п.7 цієї постанови у разі відмови курсанта або особи офіцерського складу добровільно відшкодувати витрати стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Так, із арукуша доведення від 22.06.2015 року вбачається, що відповідачу ОСОБА_2 доведено порядок відшкодування витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі, що підтверджується підписом відповідача.

Окрім того, згідно з п. п. 1.2, 2.1 Порядку розрахунку витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах, затвердженого спільним наказом Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та звязку України, ОСОБА_1 Державної прикордонної служби України, Управління Державної охорони України, Службою безпеки України від 16 липня 2007 №419/ 831/240/605/537/219/534, зобов'язання про добровільне відшкодування курсантом витрат, пов'язаних з його утриманням, зазначається в контракті під час його укладання. Відшкодування здійснюється в розмірі фактичних витрат, пов'язаних з утриманням курсантів у ВНЗ, а саме витрат на: грошове забезпечення; продовольче забезпечення; речове забезпечення; медичне забезпечення; перевезення до місця проведення щорічної основної та канікулярної відпустки та назад; оплату комунальних послуг та спожитих енергоносіїв.

Таким чином, дослідивши отримані докази та оцінивши їх в сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі, оскільки відповідач у добровільному порядку не вчиняє дій, спрямованих на повернення витрат, повязаних з його утриманням у вищому навчальному закладі тобто, не виконує свої зобовязання за контрактом.

В порядку ч. 1 ст. 88 ЦПК України, вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд приходить до висновку, що стягненню з відповідача на користь позивача підлягають понесені і документально підтверджені судові витрати, а саме судовий збір в сумі 1 378 грн. 00 коп.

Керуючись ст. ст. 4, 10, 11, 57, 58, 60, 64, 88, 209, 213, 215, 224-226 ЦПК України ЦПК України, ст. 526, 610, 611 ЦК України, ст.ст.25, 26 ЗУ "Про військовий обов'язок та військову службу", суд -

ухвалив:

Позов задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1 Державної прикордонної служби України кошти в сумі 70 050 грн. 11 коп., а саме витрати повязанні із утриманням в академії.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь Військової прокуратури Західного регіону України 1 378 грн. судових витрат.

Копію заочного рішення не пізніше 3 днів з дня його проголошення направити рекомендованим листом із повідомленням відповідачу.

Письмова заява відповідача про перегляд заочного рішення може бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення суду може бути оскаржено протягом 10 днів з дня його проголошення до апеляційного суду Хмельницької області.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя