УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 29 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: Ситнік О.М., Дем'яносова М.В., Іваненко Ю.Г., розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівське», третя особа - відділ Держземагенства в Золочівському районі Харківської області, про розірвання договору оренди землі, стягнення заборгованості за касаційною скаргою ОСОБА_3, поданою його представником ОСОБА_4, на рішення Золочівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року, рішення апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року, в с т а н о в и л а: У квітні 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 04 травня 2007 року між ним та сільськогосподарським товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівське» (далі - СТОВ «Петрівське») укладений договір оренди, за яким останньому передано в оренду на 15 років належну йому на праві власності земельну ділянку, площею 4,9394 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, розташовану на території Золочівської селищної ради Золочівського району Харківської області, зареєстрований 18 січня 2008 року у Державному реєстрі за № 24. Вважав, що договір оренди землі має бути розірваний з тих підстав, що відповідач допускає неналежне виконання своїх обов'язків по договору, земля надається в суборенду, використовується орендарем та суборендарем з порушенням дотримання режиму природоохоронного використання земель, не в повному обсязі та систематично не сплачується орендна плата. З огляду на викладене, з урахуванням уточнених позовних вимог, просив розірвати договір оренди, укладений 04 травня 2007 року між сторонами, стягнути з відповідача на свою користь орендну плату за 2014 рік в повному обсязі у розмірі 3 772 грн 23 коп., недоплату за період 2011-2013 роки в розмірі 2 794 грн 03 коп., за 2010 рік - 1 027 грн 38 коп. Рішенням Золочівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року у задоволенні позову відмовлено. Рішенням апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року рішення суду першої інстанції змінено. Виключено з мотивувальної частини рішення посилання суду, що: - «СТОВ «Петрівське» у 2010 році не в повному обсязі виплатило ОСОБА_3 орендну плату за договором оренди землі у розмірі 1 027 грн 38 коп.»; - «заборгованість складає 1 027 грн 38 коп., що свідчить про порушення умов договору оренди землі орендарем СТОВ «Петрівське». У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судового рішення в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права. Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. Суд першої інстанції, ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, при цьому змінивши рішення суду в мотивувальній частині, правильно встановив характер спірних правовідносин сторін у справі та застосував норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішив спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права. Зокрема, суди на підставі доказів, поданих сторонами, які належним чином оцінені (ст. 212 ЦПК України), застосувавши до правовідносин, які склалися між сторонами ст. ст. 24, 25, 32 Закону України «Про оренду землі», ст. 141 ЗК України, дійшли правильного висновку про відмову у задоволенні позову, оскільки позивач не надав належних та допустимих доказів того, що відповідачем порушені вимоги договору щодо раціонального та цільового використання земельної ділянки, використання орендарем та суборендарем з порушенням дотримання режиму природоохоронного використання земель та сплати орендної плати в неповному обсязі. Інші доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваних судових рішень не дають підстав для висновку про те, що судами при розгляді справи були допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень, та зводяться до переоцінки доказів і не згоди заявника з висновком суду по їх оцінці. Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити. Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у х в а л и л а: Касаційну скаргу ОСОБА_3, подану його представником ОСОБА_4, відхилити. Рішення Золочівського районного суду Харківської області від 03 лютого 2016 року в незміненій частині, рішення апеляційного суду Харківської області від 14 червня 2016 року залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Колегія суддів: Ситнік О.М. Дем'яносов М.В. Іваненко Ю.Г.
й