Провадження № 2/522/3701/16
Справа № 522/8695/15-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 вересня 2016 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.,

при секретарі Шевчик В.І.,

розглянувши у судовому засіданні в залі Приморського районного суду м. Одеси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання поруки припиненою по договорам поруки ,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач 27.04.2015 року звернувся до суду з позовом до ПАТ «ОСОБА_3 Аваль», уточнивши позовні вимоги письмовою заявою від 30.06.2015 року, просив визнати припиненою поруку по договорам поруки, що були укладені на виконання кредитних договорів по Генеральної кредитної угоди №010/03-1/1702 та кредитного договору від 24.11.2006 року №010/03-5/659, а саме:

1. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/282 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 18 жовтня 2008 року №010/3-0-1/070;

2. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/285 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 24 квітня 2008 року №010/3-0-1/77;

3. договір поруки від 25 березня 2011 року №12/42-1/152 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 25 березня 2011 року №010/42-1/114;

4. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/275 - в забезпечення зобовязань за кредитним договором «Про надання кредиту під іпотеку комерційної нерухомості» від 24 листопада 2006 року №010/03-5/659;

5. договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0-1/317 в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2011 року.

6. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 - в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/007 від 28 квітня 2011 року;

7. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/252 - в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/008 від 28 квітня 2011 року;

8. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/256 в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року;

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 18.05.2005р. ВАТ «ОСОБА_3 Аваль», повним правонаступником якого є AT «ОСОБА_3 Аваль», з однієї сторони, та ОСОБА_4 «Медтерм» у формі товариства з обмеженою відповідальністю, з іншої сторони, укладено Генеральну кредитну угоду № 010/03-1/1702.

У рамках зазначеної ГКУ, 25 березня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та TOB ОСОБА_4 «Медтерм» було укладено кредитний договір № 010/42-1/114 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позичальнику надано 4 300 000 грн. зі сплатою 16,9 % річних та з кінцевим строком повернення до 16 березня 2012 року (т.1, а.с.29-35).

Також в рамках ГКУ, 24 квітня 2008 року між банком та TOB «ОСОБА_4 Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/77, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1 089 000 дол. США зі сплатою 11% річних та зі строком повернення кредитних коштів до 22 квітня 2011 року (т.1, а.с.38-43).

Крім того, в рамках ГКУ, 18 квітня 2008 року між банком та TOB «ОСОБА_4 Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/70, за яким позичальнику відкрито ліміт кредитування в розмірі еквівалентному 39 000 000 грн. зі строком повернення до 10 квітня 2009 року (т.1, а.с.72-77).

З метою забезпечення належного виконання зобовязань ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» за Генеральною кредитною угодою № 010/03-1/1702 від 18.05.2005 року та кредитним договором «Про надання кредиту під іпотеку комерційної нерухомості» від 24 листопада 2006 року №010/03-5/659 між ОСОБА_1 та Банком було укладено договори поруки:

1. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/282 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 18 жовтня 2008 року №010/3-0-1/070;

2. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/285 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 24 квітня 2008 року №010/3-0-1/77;

3. договір поруки від 25 березня 2011 року №12/42-1/152 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 25 березня 2011 року №010/42-1/114;

4. договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/275 - в забезпечення зобовязань за кредитним договором «Про надання кредиту під іпотеку комерційної нерухомості» від 24 листопада 2006 року №010/03-5/659;

Крім того, в рамках вказаної ГКУ від 18.05.2005 №010/03-1/1702 за договорами про надання гарантії платежу (далі - Договори гарантії) видано наступні гарантії:

- за договором гарантії № 019/3-0-1/070 від 22.10.2009 надано гарантію платежу 250 000,00 Евро зі строком дії до 20.06.2012 та встановленням комісії в розмірі 4,0 % річних від суми гарантії; (т.1, а.с.125-134).

- за договором гарантії №019/42-1/007 від 28.04.2011 надано гарантію платежу 1 200 000,00 грн. зі строком дії до 01.08.2012 та встановленням комісії в розмірі 3,5% річних від суми гарантії; (т.1, а.с.142-151).

- за договором гарантії №019/42-1/008 від 28.04.2011 надано гарантію платежу 1 600 000,00 грн. зі строком дії до 01.08.2012 та встановленням комісії в розмірі 3,5% річних від суми гарантії; (т.1., а.с.154-162).

- за договором гарантії №019/42-1/009 від 28.04.2011 надано гарантію платежу 200 000,00 грн. зі строком дії до 01.08.2012 та встановленням комісії в розмірі 3,5% річних від суми гарантії. (т.1 а.с. 166-174)

З метою забезпечення належного виконання зобовязань ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» за вказаними кредитними договорами між ОСОБА_1 та Банком було укладено наступні договори поруки:

1. договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0-1/317 в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2011 року.

2. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 - в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/007 від 28 квітня 2011 року;

3. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/252 - в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/008 від 28 квітня 2011 року;

4. договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/256 в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року;

У звязку з неналежним виконання боржником ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» своїх кредитних зобовязань, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» звернувся до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_1 як поручителя про стягнення заборгованості (т.2, а.с. 38-51). Суворовським районним судом м. Одеси 09.09.2013 року винесено заочне рішення (т.2, а.с. 52-56), яким позов ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 заборгованість за 1. кредитним договором № 010/03-5/659 від 24.11.2006 р. в сумі 2938597,23 грн.; 2.заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/77 від 24.04.2008 р. в сумі 3183 847,67 грн.; 3.заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/70 від 18.04.2008 р. в сумі 55099959,80 грн. ; 4.заборгованість за кредитним договором №010/42-1/114 від 25.03.2011 р. в сумі 5687495,21 грн.; 5.заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/007 від 28.04.2011 р. в сумі 21 817,09 грн.; 6.заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/008 від 28.04.2011 р. в сумі 29 089, 46 грн.; 7. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 р. в сумі 155 601, 76 грн.; 8. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2009 р. в сумі 183 054, 20 Евро та 100 дол. США.

Однак, позивач з вказаним рішенням суду не згоден, оскільки 30 березня 2012 року ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» було надіслано йому вимогу про стягнення заборгованості за кредитними договорами та всіма додатковими угодами до них, у строк протягом 10 банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги (т. 1 а. с. 21-25). Зазначену вимогу позивач отримав 9 квітня 2012 року, що підтверджується його підписом із зазначенням дати отримання. Проте з відповідним позовом до ОСОБА_1 як поручителя банк звернувся до суду лише 01.08.2013 року. З огляду на що позивач вважає, що порука за договорами поруки, укладеними між ним та банком, є такою, що припинилась, оскільки банком не предявлено відповідної вимоги протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

У судовому засідання позивач та представник позивача ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали у повному обсязі з викладених підстав та просили задовольнити, визнати зазначені поруки за договорами припиненими, посилаючись на те, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явив вимоги до поручителя, а тому поруки є припиненими.

Представник відповідача ОСОБА_6 у судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 не визнав та просив відмовити у повному обсязі. Раніше до суду були надані письмові заперечення (а.с. 227-231), за якими просив відмовити у задоволенні позовних вимог ОСОБА_1. Додатково відзначив, що за трьома договорами поруки (договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/282; договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/285; договір поруки від 31 жовтня 2008 року №12/3-0-1/275) строк позовної давності був встановлений сторонами 3 роки. Банк предявив вимогу поручителю про дострокове погашення 07.03.2012 року та строк виконання настав 14.03.2012 року, тобто позов поданий до Суворовського районного суду м. Одеси у межах 3-річного строку та порука не є припиненою. Стосовно інших пяти договорів поруки відзначив, що дійсно є відповідні рішення судів про необхідність предявлення до поручителя позову протягом 6 місяців. Однак, згідно аналізу застосування судами законодавства, яке регулює поруку як вид забезпечення виконання зобовязання від 2015 року вимога та позов не тотожні поняття, та кредитору надається право вибору (вимога передує предявленню позову). Вказав, що письмову вимогу предявили у межах шестимісячного строку, а позов - у межах строків позовної давності. З огляду на що вважає, що підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 немає.

Суд, заслухавши пояснення осіб, які брали участь у справі, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, додані докази, прийшов до наступного.

Судом встановлено, що 18 травня 2005 року між Акціонерним пошто-пенсійним банком «Аваль» (далі - АППБ «Аваль»), правонаступником якого є ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» укладено ГКУ, відповідно до умов якого, банк зобов'язався надавати позичальнику кредитні кошти в порядку і на умовах, визначених у кредитних договорах, укладених у рамках ГКУ, а відповідач зобов'язався забезпечити повернення одержаних коштів та сплату нарахованих відсотків відповідно до умов цих кредитних договорів.

У рамках зазначеної ГКУ, 25 березня 2011 року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та TOB ОСОБА_4 «Медтерм» було укладено кредитний договір № 010/42-1/114 про відкриття відновлювальної кредитної лінії, відповідно до умов якого позичальнику надано 4 300 000 грн. зі сплатою 16,9 % річних та з кінцевим строком повернення до 16 березня 2012 року (т.1, а.с.29-35).

Згідно п. 2.2. договору відповідач зобов'язався сплачувати проценти за користування кредитом щомісяця, не пізніше останнього робочого дня кожного місяця та остаточно при погашенні кредиту.

Додатковою угодою від 20 вересня 2011 року №010/42-1/114/1 до зазначеного договору внесено зміни, якими плату користування кредитом зменшено до 14%. Також додатковою угодою встановлено, що позичальнику надається відстрочення сплати боргу. Зазначена угода містить згоду поручителя на зміну його умов (т.1, а.с.36-37).

1. На забезпечення належного виконання TOB «ОСОБА_4 Медтерм» зобов'язань за кредитним договором №010/42-1/114, 25 березня 2011 року між ОСОБА_1 та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» укладено договір поруки №12/42-1/152, відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком за належне виконання умов TOB «ОСОБА_4 Медтерм» зазначеного кредитного договору (п.4.2 кредитного договору) (а.с.198-201).

Також в рамках ГКУ, 24 квітня 2008 року між банком та TOB «ОСОБА_4 Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття невідновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/77, відповідно до умов якого позичальник отримав кредит у розмірі 1 089 000 дол. США зі сплатою 11% річних та зі строком повернення кредитних коштів до 22 квітня 2011 року (т.1, а.с.38-43).

2. На забезпечення належного виконання TOB «ОСОБА_4 Медтерм» зобов'язань за кредитним договором № 010/3-0-1/77, 31 жовтня 2008 року між ОСОБА_1 та банком укладено договір поруки №12/3-0-1/285, відповідно до умов якого ОСОБА_1 взяв на себе зобов'язання солідарно відповідати перед банком за належне виконання умов TOB «ОСОБА_4 Медтерм» зазначеного кредитного договору (а.с.196-197).

15 травня 2009 року та 25 березня 2011 року банк та поручитель укладали додаткові угоди до договору поруки, пов'язані зі зміною обсягу відповідальності поручителя.

Додатковими угодами від 29 вересня 2008 року, 18 березня 2009 року, 8 травня 2009 року, 30 листопада 2009 року, 30 квітня 2009 року, 28 липня 2010 року, 21 грудня 2010 року, 25 березня 2011 року та від 20 вересня 2011 року до кредитного договору № 010/3-0-1/77 вносились зміни щодо ліміту кредитування та порядку погашення кредиту, встановлено нові графіки погашення кредиту. Зазначені додаткові угоди містять згоду поручителя на зміну умов кредитного договору № 010/3-0-1/77 (т.1, а.с. 44-71).

Крім того, в рамках ГКУ, 18 квітня 2008 року між банком та TOB «ОСОБА_4 Медтерм» укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-1/70, за яким позичальнику відкрито ліміт кредитування в розмірі еквівалентному 39 000 000 грн. зі строком повернення до 10 квітня 2009 року (т.1, а.с.72-77).

3. З метою забезпечення належного виконання зобов'язань TOB «ОСОБА_4 Медтерм» за вищезазначеним кредитним договором, 31 жовтня 2008 року між банком та ОСОБА_1 укладено договір поруки №12/3-0-1/282. За вказаним договором поруки поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором як солідарний боржник (т.1, а.с.177).

У відповідності до п.2.2 договору поруки, поручитель приймає на себе зобовязання у випадку невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, здійснити виконання зобовязання боржника у повному обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі, протягом 10 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора про виконання зобовязань. Згідно п.4.1. договору, строк позовної давності встановлено тривалістю в три роки.

Додатковими угодами до кредитного договору № 010/3-0-1/70 від 18 квітня 2008 року, 5 червня 2008 року, 29 вересня 2008 року, 18 березня 2008 року, 10 квітня 2009 року, 8 травня 2009 року, 31 серпня 2009 року, 30 вересня 2009 року, 30 листопада 2009 року, 12 січня 2010 року, 30 квітня 2010 року, 28 липня 2010 року, 25 березня 2011року, 21 грудня 2010 року та від 20 вересня 2011 року до кредитного договору № 010/3-0-1/70 вносились зміни щодо ліміту кредитування та порядку погашення кредиту, встановлено нові графіки погашення кредиту. Додаткові угоди містять згоду поручителя на зміну умов основного зобов'язання (т.1, а.с.78-112).

Судами встановлено, що 18 березня 2009 року, 25 березня 2011 року, 20 вересня 2011 року банк та поручитель укладали додаткові угоди до договору поруки, пов'язані зі зміною обсягу відповідальності поручителя за кредитним договором № 010/3-0-1/70 (т.1, а.с.177-178 на звороті).

Із матеріалів справи вбачається, що 24 листопада 2006 року між позивачем та TOB «ОСОБА_4 Медтерм» було укладено кредитний договір про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-5/659, за яким позичальнику відкрито ліміт кредитування в розмірі 500 000 дол. США строком до 24 листопада 2016 року (т.1, а.с.114-118).

Додатковими угодами від 17 грудня 2007 року, 28 липня 2010 року, 25 березня 2011 року, 20 вересня 2011 року до кредитного договору № 010/3-0-5/659 вносились зміни щодо ліміту кредитування та порядку погашення кредиту (т.1, а.с.119-124).

4. Відповідач та позивач уклали договір поруки від 31.10.2008 року №12/3-0-1/275 на забезпечення зобов'язань за договором про відкриття відновлювальної кредитної лінії № 010/3-0-5/659, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед кредитором за виконання забезпечених зобов'язань (а.с.179-180).

Згідно п.4.1 договору сторони встановили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України).

Також ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» уклали договір про надання гарантії платежу від 22 жовтня 2009 року № 019/3-0-1/070, за умовами якого банк гарантував виконання зобов'язання на суму 250 000 Євро строком до 30 липня 2010р. (т.1, а.с.125-134).

Додатковими угодами від 14 червня 2010 року, 28 жовтня 2010 року та від 1 липня 2011року до договору гарантії платежу від 22 жовтня 2009 року № 019/3-0-1/070 вносились зміни щодо строку дії гарантії, яка останнім додатковим договором визначена до 30 червня 2012 року включно (т.1, а.с.135-141).

5. Відповідач та позивач уклали договір поруки від 22 жовтня 2009 року № 12/3-0/317 в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу від 22 жовтня 2009 року № 019/3-0-1/070, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань (а.с.202-205).

28 квітня 2011року між ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» укладено договір про надання гарантії платежу № 019/42-1/007, за умовами якого банк гарантував виконання зобов'язання на суму 1 200 000 грн. строком до 1 серпня 2012р. (т.1, а.с.142-151).

6. Відповідач та позивач уклали договір поруки від 28 квітня 2011 року № 12/42-1/248 на забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/007, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань (а.с.181-185).

ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» уклали договір про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011 року № 019/42-1/008, за умовами якого гарант гарантував виконання зобов'язання на суму1 600 000 грн. строком до 1 серпня 2012р. (т.1., а.с.154-162).

7. ОСОБА_1 та відповідач уклали договір поруки від 28 квітня 2011року № 12/42-1/252 в забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011року №019/42-1/008, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань (а.с.186-190).

Також ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» та ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» уклали договір про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011 року № 019/42-1/009, за умовами якого гарант гарантував виконання зобов'язання на суму 200 000 грн. строком до 1 серпня 2012 року (т.1 а.с. 166-174)

8. У забезпечення зобов'язань за договором про надання гарантії платежу від 28 квітня 2011року № 019/42-1/009 відповідач та ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» уклали договір поруки від 28 квітня 2011року № 12/42-1/256, за умовами якого поручитель зобов'язався відповідати перед гарантом солідарно з принципалом за виконання забезпечених зобов'язань (т. 191-195).

У відповідності до п.2.2 договору поруки, поручитель зобовязується здійснити виконання порушених забезпечених зобовязань протягом 10 банківських днів з дати відправлення вимоги гаранта та в обсязі, зазначеному в такій вимозі. Сторони досягли згоди, що датою, з якої починається відлік зазначеного вище десятиденного строку, є дата, зазначена на квитанції, яка надається гаранту відділенням звязку при відправленні рекомендованого листа поручителю або дата, зазначена на листі, який отриманий поручителем особисто в установі гаранта.

Судом встановлено, що банк виконав свої зобов'язання за укладеними кредитними договорами у повному обсязі, надавши TOB «Фірма «Медтерм» кредитні кошти в сумах та в строки, передбачені цими договорами, та сплативши за гарантіями, наданими по зобов'язаннях позичальника. Проте позичальник (ТОВ «Фірма «Медтерм») своїх зобов'язань належним чином не виконав та кредитні кошти банку не повернув.

У звязку з чим у серпні 2013 року ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_7 як поручителя про стягнення заборгованості за кредитними договорами (т.2, а.с.38-51) (справа №523/11802/13-ц).

Суворовським районним судом м. Одеси 09.09.2013 року було винесено заочне рішення (т.2, а.с. 52-56), яким позов банку до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено та стягнуто з ОСОБА_1 як поручителя:

1. заборгованість за кредитним договором № 010/03-5/659 від 24.11.2006р. в сумі 2938597,23 грн.;

2. заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/77 від 24.04.2008р. в сумі 3183 847,67 грн.;

3. заборгованість за кредитним договором № 010/3-0-1/70 від 18.04.2008р. в сумі 55099959,80 грн.;

4. заборгованість за кредитним договором №010/42-1/114 від 25.03.2011р. в сумі 5687495,21 грн.;

5. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/007 від 28.04.2011р. в сумі 21 817,09 грн.;

6. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/008 від 28.04.2011р. в сумі 29 089, 46 грн.;

7. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011р. в сумі 155 601, 76 грн.;

8. заборгованість за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2009р. в сумі 183 054, 20 Евро та 100 дол. США.

Так, ст. 626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязаний повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 553 ЦК України встановлено, що за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку.

Статтею 554 ЦК України передбачено, що у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Отже, порука є спеціальним додатковим заходом майнового характеру, спрямованим на забезпечення виконання основного зобов'язання.

Підставою для поруки є договір, що встановлює зобов'язальні правовідносини між особою, яка забезпечує виконання зобов'язання боржника та кредитором боржника.

Припинення поруки пов'язане, зокрема, із закінченням строку її чинності.

Згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Зі змісту цієї норми вбачається, що у тексті частини четвертої статті 559 ЦК України застосовуються поняття «пред'явлення вимоги» та «пред'явлення позову», як умови чинності поруки.

Враховуючи правову конструкцію зазначеної правової норми, викладеної в одному абзаці, подібність правовідносин, які вона регулює, та на підставі системного, послідовного, логічного тлумачення змісту цієї норми слід дійти висновку про те, що передбачений цією нормою підхід до правового регулювання строків дії поруки та її припинення є однаковим.

Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може.

Відповідно до ч. 1 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами (ч. 1 ст. 252 ЦК України). Разом з тим із настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов'язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (ч. 2 ст. 251 та ч. 2 ст. 252 ЦК України).

Отже, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки (6 місяців, 1 року чи будь-якого іншого строку, який встановили сторони в договорі). Тому навіть якщо в межах строку дії поруки була пред'явлена претензія, і поручитель не виконав вказані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами вказаного строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобовязань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК словосполучення «предявлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання як умови чинності поруки розуміється як предявлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

При цьому зазначене положення не виключає можливості предявлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобовязання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя. Цей правовий висновок зроблений Верховним Судом України за результатами розгляду справи № 6-53цс14 (постанова від 17 вересня 2014 р.).

Отже, виходячи з положень другого речення ч. 4 ст. 559 ЦК, вимога до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобовязання за договором повинна бути предявлена у судовому порядку протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання.

Строк виконання позичальником кожного щомісячного зобов'язання згідно з частиною третьою статті 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку.

У зв'язку з порушенням боржником графіка погашення платежів та виникненням заборгованості за кредитними договорами кредитор використав передбачене частиною другою статті 1050 ЦК України, право на односторонню зміну умов кредитного договору, надіславши 07.03.2012 року вимогу № 14-00/1607, про дострокове повернення про дострокове повернення кредитних коштів за договорами, укладеними в рамках ГКУ від 18.05.2005 №010/03-1/1702 та вимогу №14-00/1608 про дострокове повернення кредитних коштів за кредитним договором № 010/03-5/659 від 24.11.2006р.. (Зазначене встановлено Суворовським районним судом м. Одеси за розглядом справи №523/11802/13-ц). Строки виконання вимоги боржником закінчились 07.04.2012 року, проте вимоги залишились невиконаними в цілому.

Отже, у разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов'язання передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячний строк підлягає обрахуванню з цієї дати.

За таких обставин у банка виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо сплати заборгованості за кредитними договорами, починаючи з квітня місяця 2012 року, протягом наступних шести місяців.

З договорів поруки вбачається, що в них не встановлено строку, після якого порука припиняється, а умова договорів поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за основним договором, а також якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя (пункти 4.1 договорів поруки від 31 жовтня 2008 року, які укладені на забезпечення виконання ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» кредитних угод № 010/3-0-1/70, № 010/3-0-1/77, 010/3-0-5/659) не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки цей строк дії суперечить ч. 1 ст. 251 та ч. 1 ст. 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

При цьому у п.2.2 договорів поруки, сторони встановили, що поручитель зобовязується здійснити виконання зобовязання боржника у повному обсязі, заявленому кредитором в письмовій вимозі, протягом 10 банківських днів з дати отримання відповідної письмової вимоги кредитора про виконання зобовязань.

Не заперечується сторонами та як вбачається з матеріалів справи, 30 березня 2012 року ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» було надіслано ОСОБА_1 вимогу про стягнення заборгованості за кредитними договорами та всіма додатковими угодами до них, у строк протягом 10 банківських днів з дня отримання зазначеної вимоги (т. 1 а. с. 21-25). Зазначену вимогу поручитель отримав 9 квітня 2012 року, що підтверджується його підписом із зазначенням дати отримання та не заперечується сторонами по справі. Проте вимога виконана позивачем не була.

При цьому, з відповідним позовом до ОСОБА_1 як поручителя банк звернувся до суду лише 01 серпня 2013 року.

Відповідно до ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.

Захист цивільних прав це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення.

Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (ст. 4 ЦПК України).

Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Відтак зазначена норма визначає об'єктом захисту порушене, невизнане або оспорене право чи цивільний інтерес.

Порушення права пов'язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспоренні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликане поведінкою іншої особи.

Таким чином, порушення, невизнання або оспорення суб'єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту.

Звертаючись до суду з позовом за захистом позивач посилався на невизнання банком його права, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України, на припинення поруки у зв'язку зі зміною зобов'язання без його згоди, внаслідок чого збільшився обсяг його відповідальності.

Способи захисту цивільного права та інтересів зазначені в ст. 16 ЦК України.

Згідно з п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права, що в рівній мірі означає як наявність права, так і його відсутність або й відсутність обов'язків.

Зі змісту ч. 3 ст. 16 ЦК України вбачається, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом норм ст. ст. 559, 598 ЦК України припинення зобов'язання поруки означає такий стан сторін правовідношення, при якому в силу передбачених законом обставин суб'єктивне право і кореспондуючий йому обов'язок перестають існувати.

Уживаний законодавцем у ч. 4 ст. 559 ЦК України термін "порука" використовується в розумінні зобов'язального правовідношення поруки, з припиненням якого втрачає чинність договір поруки.

Таким чином, виходячи із загальних засад цивільного законодавства і судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов'язків сторін (ст. ст. 3, 12 - 15, 20 ЦК України, ст. ст. 3 - 5, 11, 15, 31 ЦПК України), слід дійти висновку про те, що у випадку невизнання кредитором права поручителя, передбаченого ч. 4 ст. 559 ЦК України на припинення зобов'язання за договором поруки, таке право підлягає захисту судом за позовом поручителя шляхом визнання його права на підставі п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України.

При цьому суд враховує, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція), відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом.

Оскільки положення Конституції України та Конвенції мають вищу юридичну силу (ст. ст. 8, 9 Конституції України), а обмеження матеріального права суперечать цим положенням, порушення цивільного права чи цивільного інтересу підлягають судовому захисту і у спосіб, не передбачений законом, зокрема ст. 16 ЦК України, але який є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. (дана правова позиція була викладена у постанові Верховного Суду України від 21 травня 2012 р. у справі № 6-20цс11).

Таким чином, установивши, що кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання, який був змінений ним відповідно до ст.. 1050 ЦК України, не предявив протягом шести місяців вимоги до поручителя про виконання зобовязання, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані, проте знайшли своє підтвердження лише частково та підлягають частковому задоволенню у звязку з наступним.

Згідно п.4.1 договорів поруки №12/3-0-1/285, №12/3-0-1/282. №12/3-0-1/275 від 31 жовтня 2008 року, які укладені на забезпечення виконання ТОВ «ОСОБА_4 Медтерм» кредитних угод № 010/3-0-1/77, № 010/3-0-1/70, 010/3-0-5/659, сторони встановили, що порука припиняється, якщо кредитор протягом трьох років з дня настання строку виконання основного зобовязання не предявить вимоги до поручителя (п.4 ст. 559 ЦК України).

Враховуючи, що, предявивши 30.03.2012 року боржнику ОСОБА_4 «Медтерм» вимогу про дострокове погашення кредитів, банк змінив строк виконання основного зобовязання та право на предявлення позову у нього виникло, починаючи з квітня 2012 року. Оскільки, відповідний позов до ОСОБА_1 як поручителя був поданий до Суворовського районного суду м. Одеси банком 01.08.2013 року, суд вбачає, що строк, зазначений у п.4.1. договорів поруки №12/3-0-1/285, №12/3-0-1/282. №12/3-0-1/275 від 31 жовтня 2008 року, ПАТ «ОСОБА_3 Аваль» не пропущено, а тому і підстав для задоволення позовних вимог ОСОБА_1 щодо визнання поруки за вказаними договорами поруки №12/3-0-1/285, №12/3-0-1/282. №12/3-0-1/275 від 31 жовтня 2008 року припиненою судом не встановлено.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

За таких обставин, з урахуванням вищевикладеного суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_1.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 3, 10, 15, 60, 88, 169, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 15, 16, 553, 554, ч.4 ст.559, 598 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» про визнання договорів поруки припиненими,- задовольнити частково .

Визнати поруку ОСОБА_1 припиненою за Договорами поруки , укладеними між ОСОБА_1 та ПАТ «ОСОБА_2 Аваль» на виконання генеральної кредитної угоди №010/3-0-1/70 та кредитного договору від 24.11.2006р. № 010/03-5/659, а саме:

договір поруки від 25 березня 2011 року №12/42-1/152 - в забезпечення зобов'язань за кредитним договором від 25 березня 2011 року №010/42-1/114;

договір поруки від 22 жовтня 2009 року №12/3-0-1/317 в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу №019/3-0-1/070 від 22.10.2011 року.

договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/248 - в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/007 від 28 квітня 2011 року;

договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/252 - в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу № 019/42-1/008 від 28 квітня 2011 року;

договір поруки від 28 квітня 2011 року №12/42-1/256 в забезпечення зобовязань за договором про надання гарантії платежу №019/42-1/009 від 28.04.2011 року;

В іншій частині позовних вимог-відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення., згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України.

Суддя: Домусчі Л.В.

01.09.2016