Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"05" жовтня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Гаврилової О.В.,

при секретарі Іовій О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду м. Києва скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, -

встановив:

Заявник ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить: визнати неправомірними дії державного виконавця Маковей Елізи Анатоліївни Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо відкриття виконавчого провадження та винесення постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №51816855; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Маковей Елізи Анатоліївни Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.08.2016 року про відкриття виконавчого провадження ВП №51816855; визнати неправомірними дії державного виконавця Маковей Елізи Анатоліївни Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві щодо винесення постанови про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження від 01.08.2016 року у виконавчому провадженні ВП № 51816855; визнати незаконною та скасувати постанову державного виконавця Маковей Елізи Анатоліївни Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.08.2016 про арешт майна ОСОБА_1 та оголошення заборони на його відчуження у виконавчому провадженні ВП №51816855.

Заявник мотивує свою скаргу тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2012 у справі № 2-3231/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь Банку заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1328309 гривень 47 копійок та судові витрати в розмірі 1820 гривень 00 копійок. 06.03.2013 року Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист № 2-3231/2011. Постановою державного виконавця Маковей Е.А. Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві від 01.08.2016 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа № 2-3231/2011 від 06.03.2013, виданого Дніпровським районним судом м. Києва (ВП № 51816855). Постанова про відкриття виконавчого провадження від 01.08.2016 разом з супровідним листом була надіслана боржнику рекомендованим листом з повідомленням, боржник ОСОБА_1 отримала зазначену постанову 26.08.2016, що є порушенням вимог чинного законодавства, оскільки постанова про відкриття виконавчого провадження була направлена боржникові із затримкою. Відповідно до відомостей Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень, які містяться в мережі Інтернет, 01.08.2016 державним виконавцем Маковей Е.А. винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження (ВП № 51816855), відповідно до якої накладено арешт на все майно, що належить боржнику. Однак, державний виконавець, в порушення вимог закону, не перевірив майновий стан боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання, оскільки постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження була винесена державним виконавцем без перевірки отримання боржником постанови про відкриття виконавчого провадження, де містилося застереження про добровільне виконання рішення, також державним виконавцем не складено акт опису та арешту майна боржника.

В судовому засіданні представник заявника ОСОБА_1 заявлені вимоги підтримала в повному обсязі, просила скаргу задовольнити з викладених у ній підстав, подала письмові додаткові пояснення в яких зазначила, що ОСОБА_1 отримала постанову про відкриття виконавчого провадження 26.08.2016 року, зі скаргою до суду звернулась 07.09.2016 року, тобто з порушенням 10-денного строку на оскарження, проте з поважних причин, оскільки ОСОБА_1 являється матір'ю та законним опікуном малолітньої доньки - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка з 25.08.2016 по 05.09.2016 р. не відвідувала дитячий садок, у зв'язку з хворобою, що підтверджується Довідкою від 05.09.2016 рік, виданою КНП «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 3». У зв'язку, з цим просить поновити строк на оскарження дій державного виконавця Маковей Елізи Анатоліївни Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві. Додатково представник в судовому засіданні зазначила, що вона знайомила з матеріалами виконавчого провадження 10.08.2016р., однак постанов про відкриття та про арешт в матеріалах не було. Також зазначила, що арешт на майно боржника може вплинути на права дитини.

Державний виконавець ВДВС Деснянського РУЮ у м. Києві Маковей Е.А. в судовому засіданні проти задоволення скарги заперечувала в повному обсязі, надала письмові заперечення, в яких зазначила, що 01.08.2016 р. державним виконавцем Деснянського відділу ДВС м.Києва ГТУЮ у м. Києві, керуючись статтями 17, 19, 21, 25, 31 Закону України «Про виконавче провадження» було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження №51816855, копії якої направлено сторонам рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Того ж дня державним виконавцем, керуючись статтею 57 Закону України «Про виконавче провадження», для забезпечення реального виконання рішення суду винесено постанову про арешт майна боржника в межах суми звернення стягнення 1328309,47грн. В матеріалах ВП №51816855 наявні відмітки про ознайомлення представника боржника ОСОБА_5 від 10.08.2016р. та 16.09.2016р. Тобто як стверджує представник боржника з постановою про відкриття вони були ознайомлені 26.08.2016р., хоча початкова відмітка про ознайомлення 10.08.2016 року. Документів на підтвердження сплати боргу від боржника не надходило. Додатково зазначила, що виконавчий лист до ВДВС надійшов в третє. На час ознайомлення представника боржника з матеріалами виконавчого провадження, оскаржувані постанови містилися в матеріалах виконавчого провадження, без постанови про відкриття виконавчого провадження не існує самого виконавчого провадження. Попереднє виконавче провадження було в іншого державного виконавця та знаходиться в архіві.

Представник заінтересованої особи ТОВ «ОТП Факторин Україна» та заінтересована особа ОСОБА_2 в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засіданні повідомлені належним чином, заяв чи клопотань до суду не подали.

Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали даної справи, яка містить копію матеріалів виконавчого провадження, вивчивши матеріали цивільної справи № 2-3231/11, суд приходить до наступного.

Примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку покладено на державну виконавчу службу.

Крім того, виконання судових рішень це заключна стадія цивільного процесу, а саме заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав, а згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період із надходження до суду позовної заяви, який закінчується виконанням рішення суду.

Отже, завданням державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинення таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

Згідно положення ч. 1, 2 ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб.

Гарантією прав фізичних і юридичних осіб у виконавчому провадженні є можливість оскарження дій або бездіяльності державних виконавців.

Оскарження рішень, дій або бездіяльності державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби має відбуватися згідно зі статтею 13 Закону України «Про державну виконавчу службу», частиною третьою статті 6, частиною першою статті 12, статтею 82 Закону України «Про виконавче провадження».

Відповідно до ст. 383 Цивільного процесуального кодексу України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Статті 10 Закону України «Про виконавче провадження» визначено коло учасників виконавчого провадження, які мають право звернутися до суду із скаргою, якщо рішенням, дією чи бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби порушено їхні права, свободи чи інтереси у порядку, встановленому цим Законом.

При цьому, право на звернення до суду є строковим. Скаргу на рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод (частина перша статті 385 Цивільного процесуального кодексу України).

Згідно з ч. 1 ст. 19 та статті 25 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого листа, що видається судом (п. 1 ч. 2 ст. 17 Цього Закону) за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення.

Перелік підстав, за наявності яких державний виконавець виносить постанову про відмову у відкритті провадження у справі, чітко визначено частиною 1 статті 26 Закону України «Про виконавче провадження».

Судом встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 28.08.2012 у справі № 2-3231/11 за позовом ТОВ «ОТП Факторинг Україна» до ОСОБА_2, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, позовні вимоги задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_1 на користь ТОВ «ОТП Факторинг Україна» заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 1328309 гривень 47 копійок та з кожного з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 850,00грн., на ІТЗ розгляду справи в розмірі 60,00грн.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маковей Е.А. від 01.08.2016 відкрито виконавче провадження №51816855 з примусового виконання виконавчого листа № 2-3231/2011, виданого 06.03.2013 Дніпровським районним судом м. Києва щодо боржника ОСОБА_1 (а.с.48-49).

Відповідно до положення ч.1, ч. 2, ч. 3 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження», арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем, серед іншого, шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого бору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети. Копії постанови, якою накладено арешт на майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, державний виконавець надсилає органам, що здійснюють реєстрацію майна або ведуть реєстр заборони на його відчуження.

Постановою державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві Маковей Е.А. від 01.08.2016 накладено арешт на все майно ОСОБА_1 в межах суми звернення стягнення 1328309,47грн. (а.с.44).

Скаржник постанову про відкриття виконавчого провадження отримала через засоби поштового зв'язку 26.08.2016р. (а.с.45)

Разом з тим, як убачається з копій матеріалів виконавчого провадження, та не заперечується представником скаржника ОСОБА_6, остання 10.08.2016р. була ознайомлена з матеріалами виконавчого провадження (а.с.33-зворот).

Твердження представника скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 в судовому засіданні про те, що при ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження останнє не містило ані постанови про відкриття виконавчого провадження ані постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, є необґрунтованими та не підтверджені жодним доказом.

Представник скаржника ОСОБА_1 - ОСОБА_6 звернулася з даною скаргою 07.09.2016р., тобто з пропуском визначеного законом десятиденного строку на звернення зі скаргою до суду.

Відповідно до статті 72 Цивільного процесуального кодексу України, право на вчинення процесуальної дії втрачається із закінченням строку, встановленого законом або судом. Документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, якщо суд за клопотанням особи, що їх подала, не знайде підстав для поновлення або продовження строку.

Суд поновлює або продовжує строк, встановлений відповідно законом або судом, за клопотанням сторони або іншої особи у разі його пропущення з поважних причин. (ч. 1 ст. 73 Цивільного процесуального кодексу України).

Клопотання представника скаржника про поновлення пропущеного строку обґрунтоване тим, що донька скаржника, згідно довідки (а.с.29), не відвідувала дошкільний заклад через хворобу з 25.08.2016р. по 05.09.2016р.

З наведеного вбачається, що на час початку хвороби доньки скаржника вже було пропущено визначений ст.385 Цивільного процесуального кодексу України строк на подачу скарги до суду. Крім того, з матеріалами виконавчого провадження знайомилась представник скаржника, яка й подала скаргу до суду, отже хвороба дитини скаржника, в даному випадку, не могла вплинути на неможливість вчасного звернення представника до суду зі скаргою.

При цьому, суд також враховує, що скарга подана зі значним пропуском встановленого законом строку, отже підстав для його поновлення не вбачається.

Так, згідно роз'яснень, викладених у Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» № 14 від 26.12.2003 року, що кореспондуються із п. 16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, зазначено, що судам необхідно враховувати, що законом встановлено спеціальний порядок обчислення строків звернення заявника із скаргою, й скарга, пропущений строк на подання якої не поновлено в порядку, передбаченому законом, залишається без розгляду.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку про наявність визначених законом підстав для залишення без розгляду скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві, - оскільки судом встановлено звернення з даними вимогами до суду з порушенням встановленого законом десятиденного строку подачі до суду скарги з дня, коли заявник дізнався або повинен був дізнатись про порушення своїх прав, а підстави для поновлення цього строку - відсутні.

На підставі викладеного та керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст.ст. 383 - 387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1, заінтересовані особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «ОТП Факторинг Україна», ОСОБА_2, на дії державного виконавця Деснянського районного відділу державної виконавчої служби м. Києва Головного територіального управління юстиції у м. Києві - залишити без розгляду.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом п'яти днів з дня її проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення ухвали суду, можуть подати апеляційну скаргу протягом п'яти днів з дня отримання копії цієї ухвали.

С у д д я :