Справа №580/1178/13-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Стеценко В.А.
Номер провадження 22-ц/788/1951/16 Суддя-доповідач - Собина О. І.
УХВАЛА

06 грудня 2016 року м. Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Собини О. І.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М. ,

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду Сумської області матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2016 року про відмову в задоволенні позову

у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», треті особи: Управління Держземагенства у Лебединському районі Сумської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лебединського міськрайонного управління юстиції, державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Лисенко Валентина Федорівна, Відкрите акціонерне товариство «Ощадбанк України», виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, ОСОБА_6

про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень про їх державну реєстрацію, визнання права власності на спадкове майно та витребування із чужого незаконного володіння земельних ділянок, заробітної плати та грошових вкладів, стягнення коштів та орендної плати за землю

та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, -

в с т а н о в и л а:

У червні 2013 року ОСОБА_3 звернувся з вищезазначеним позовом, який неодноразово змінював і остаточно просив ухвалити рішення, яким визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки та скасувати їх державну реєстрацію, визнати недійсними договори оренди цих земельних ділянок та скасувати їх державну реєстрацію, визнати за ним право власності на майно померлого ОСОБА_7 у вигляді трьох земельних ділянок площею по 4.16 га кожна, належних померлим: ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9, які розташовані на території Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області; грошові вклади з належними процентами, індексацією та компенсацією, що знаходяться у Лебединському відділенні №3233 ПАТ «Державний ощадний банк» та не отриману ОСОБА_10 заробітну плату на загальну суму 6248 грн. 30 коп., витребувати спадкове майно ОСОБА_7 із чужого незаконного володіння, стягнути з ОСОБА_4 виплачену йому компенсацію грошових вкладів в сумі 1000 грн. та нараховану, але не отриману померлим ОСОБА_10 заробітну плату в розмірі 5969 грн. 30 коп., стягнути з СТОВ «Промінь» суму недоотриманого доходу у грошовій формі з орендної плати за землю за 2007-2014 роки, що становить 41808 грн. 50 коп.

Відповідач ОСОБА_11 звернувся до суду з зустрічною позовною заявою і просив ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь понесені ним витрати на поховання спадкодавців ОСОБА_9, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, витрати понесені ним на оформлення правовстановлюючих документів на спадкове майно та судові витрати понесені ним у інших цивільних справах з приводу цього спадкового майна.

Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 08 грудня 2014 року позовні вимоги ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволено частково.

Ухвалою Апеляційного суду Сумської області від 25 лютого 2015 року рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 грудня 2014 року залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 липня 2015 року касаційні скарги СТОВ «Промінь» та ОСОБА_3 задоволено частково. Рішення Лебединського районного суду Сумської області від 08 грудня 2014 року та ухвалу апеляційного суду Сумської області від 25 лютого 2015 року скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

При новому розгляді справи до суду першої інстанції від ОСОБА_3 надійшла заява про забезпечення позову та накладення арешту на земельні ділянки та заборони відповідачів вчиняти певні дії.

Ухвалою Лебединського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2016 року у задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову відмовлено.

На ухвалу суду про відмову у забезпеченні позову ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просив дану ухвалу скасувати та повернути справу до суду першої інстанції для вирішення питання про прийняття заяви про забезпечення позову.

Вислухавши доповідь судді-доповідача, доводи апелянта, дослідивши матеріали справи та перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав:

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом і просив визнати за ним право власності на спадкове майно та зобов'язати відповідача ОСОБА_4 повернути майно з чужого незаконного володіння.

27 жовтня 2016 року ОСОБА_3 звернувся до місцевого суду із заявою про забезпечення позову, мотивуючи її тим, що в копії декларації про майно, доходи і зобов'язання фінансового характеру депутата Межирицької сільської ради ОСОБА_12, який є відповідачем за первісним позовом, вказано на відсутність інших грошових доходів, крім пенсійних надходжень. Також зазначає, що ОСОБА_13 в 2015 році не пролонговано договірних відносин з СТОВ «Промінь» щодо користування земельними ділянками, які раніше належали ОСОБА_7, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 На підставі зазначених обставин заявник дійшов висновку про наявність у ОСОБА_12 можливості в будь-який час, в тому числі і після ухвалення судового рішення розпорядитися як спірними земельними ділянками, так і іншим своїм нерухомим майном, що ускладнить чи зробить неможливим виконання рішення суду. Тому в заяві про забезпечення позову просив накласти арешт на земельні ділянки, які перебувають у володінні та користуванні ОСОБА_4 та які раніше належали ОСОБА_7 - кадастрові номери НОМЕР_1, які належали ОСОБА_8 - кадастрові номери НОМЕР_2 які належали ОСОБА_9 - кадастрові номери НОМЕР_3; а також накласти арешт на інші земельні ділянки, які перебувають в розпорядженні ОСОБА_12 з кадастровими номерами НОМЕР_4; встановити заборону на відчуження та використання відповідачем зазначених земельних ділянок, а також заборонити співвідповідачеві СТОВ «Промінь» здійснювати платежі ОСОБА_12 у вигляді орендної плати за користування землею в 2016 році.

Відмовляючи в задоволенні заяви про забезпечення позову місцевий суд виходив з того, що заявник не вказав які конкретно дії, направлені на відчуження спірного майна чи щодо утруднення або унеможливлення виконання судового рішення іншим чином вчинив відповідач, не викладено доказів вчинення зазначених дій і доказів існування реальної загрози виконанню судового рішення.

Колегія суддів не може в повному обсязі погодитись з висновком місцевого суду, виходячи з наступного :

Відповідно до ч.1 і ч.2 ст.151 Цивільного процесуального кодексу України від 18 березня 2004 року за №1618-ІV, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені ЦПК України, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у звязку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Пунктом 1 частини 1 статті 152 ЦПК України передбачено, що позов забезпечується накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

Згідно з п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» від 22 грудня 2006 року №9, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Забезпечення позову - це сукупність процесуальних дій, які гарантують виконання рішення суду в разі задоволення позовних вимог.

У відповідності з ч.3 ст.151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно вимог ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що між сторонами має місце спір щодо спадкового майна, а саме щодо земельних ділянок, які належали на праві власності спадкодавцям ОСОБА_7 (кадастрові номери НОМЕР_1), ОСОБА_8 (кадастрові номери НОМЕР_5) та ОСОБА_9 ( кадастрові номери НОМЕР_3) розташовані на території Межиріцької сільської ради Сумської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також до спадкового майна уходять грошові вклади з належними процентами, індексацією та компенсацією, що знаходяться у Лебединському відділенні №3233 ПАТ «Державний ощадний банк» та не отримана померлим ОСОБА_10 заробітна плата.

Відповідач ОСОБА_11 на підставі заповіту, посвідченого виконкомом Мижиріцької сільської ради 24.03.2004 року від імені ОСОБА_7 успадкував зазначене майно і дана обставина підтверджується Свідоцтвами про право на спадщину за заповітом (т.1 а.с.18-23).

Вподальшому, рішенням Апеляційного суду Сумської області від 22 червня 2010 року заповіт ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_4, посвідчений 24.03.2004 року виконкомом Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області було визнано нікчемним.

Також, рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 25 лютого 2011 року визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом за реєстрованими номерами № 3093, 3097 від 20 грудня 2005 року та № 3224 від 24 грудня 2005 року, посвідчені державним нотаріусом Лебединської районної контори Лисенко В.Ф., видані на ім'я ОСОБА_4, у зв'язку з визнанням заповіту померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_7 на ім'я ОСОБА_4 нікчемним.

З 22 червня 2010 року, після визнання нікчемним заповіту ОСОБА_7 від 24 березня 2004 року, спадкоємцями його майна за законом стали: його дядько - ОСОБА_14 та тітка - ОСОБА_6

Після смерті ОСОБА_14 право на спадщину після смерті ОСОБА_7 в порядку представлення набув позивач ОСОБА_3

Також з матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_11, починаючи з 2006 року, використовує земельні ділянки які належали на праві власності померлим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 шляхом їх передачі в оренду СТОВ «Промінь», в той час, як заповіт на підставі якого він успадкував дане майно рішенням суду визнано нікчемним, а свідоцтво про право власності - недійсним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що висновок суду про відсутність підстав для задоволення заяви позивача в частині накладення арешту на земельні ділянки, які уходять до складу спадкового майна є помилковим, оскільки існує реальна загроза утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

За таких підстав, колегія суддів вважає, за необхідне скасувати ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2016 року у частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову щодо накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_3 розташовані на території Межиріцької сільської ради Сумської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В той же час, в іншій частині ухвалу суду про відмову в задоволенні заяви про забезпечення позову необхідно залишити без змін, оскільки колегія суддів погоджується з висновком місцевого суду про відсутність підстав для задоволення даної заяви в частині накладення арешту на земельні ділянки, які належать відповідачу ОСОБА_12, а також в частині встановлення заборони на відчуження та використання відповідачем зазначених земельних ділянок та заборони СТОВ «Промінь» здійснювати платежі ОСОБА_12 у вигляді орендної плати за користування землею в 2016 році.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст.ст. 151, 152, 303, 312 ч.1 п.2, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати ухвалу Лебединського районного суду Сумської області від 28 жовтня 2016 року у частині відмови в задоволенні заяви ОСОБА_3 про забезпечення позову щодо накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_3 розташовані на території Межиріцької сільської ради Сумської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Заяву ОСОБА_3 про забезпечення позову задовольнити частково.

Забезпечити позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Промінь», треті особи: Управління Держземагенства у Лебединському районі Сумської області, Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно Лебединського міськрайонного управління юстиції, державний нотаріус Лебединської районної державної нотаріальної контори Лисенко Валентина Федорівна, Відкрите акціонерне товариство «Ощадбанк України», виконавчий комітет Межиріцької сільської ради Лебединського району Сумської області, ОСОБА_6 про визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки, договорів оренди земельних ділянок, скасування рішень про їх державну реєстрацію, визнання права власності на спадкове майно та витребування із чужого незаконного володіння земельних ділянок, заробітної плати та грошових вкладів, стягнення коштів та орендної плати за землю та за зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди шляхом накладення арешту на земельні ділянки за кадастровими номерами НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_3 розташовані на території Межиріцької сільської ради Сумської області, цільове призначення: ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

В іншій частині ухвалу місцевого суду залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -