Провадження № 2/761/54/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва у складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Лукянчук А.О., Краснянській М.В.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2: ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аввідєнко Віктор Петрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про встановлення факту, визнання недійсними договорів та визнання права власності в порядку спадкування, -

В С Т А Н О В И В:

25 червня 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до Київської міської ради, треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віктор Петрович, ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно (справа №761/18093/15-ц, провадження №2/761/6857/2015).

Під час слухання справи були залучені як треті особи ОСОБА_7 та ОСОБА_5

В позовних вимогах позивач просить: визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_12 та його мамі ОСОБА_13 на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане 22.08.1995 року та на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, розташовану на території садового товариства «Колективна праця» села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Старопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області, реєстровий запис №286 від 06.08.1998 року.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_12 після смерті якого відкрилась спадщина на майно, яке є спірним.

Як зазначає позивач, мати померлого ОСОБА_12 померла ІНФОРМАЦІЯ_2 та проживала разом із ним. Після смерті матері ОСОБА_12 прийняв спадщину, а саме: ? частину квартири АДРЕСА_1 та постійно користувався зазначеною квартирою.

Батько позивача, був чоловіком померлої ОСОБА_13 Померлий ОСОБА_12 був усиновлений ОСОБА_13 та її чоловіком ОСОБА_14

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2014 року позивача визнано такою, що прийняла спадщину та зазначено, що вона відноситься до другої черги спадкоємців, а відповідач відповідно до четвертої.

Проте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.П. постановою від 21.11.2014 року відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину на тій підставі, що не було надано оригіналів документів на майно.

А тому, оскільки позивач прийняла спадщину, проте не може надати нотаріусу оригінали правовстановлюючих документів, для захисту своїх прав позивач звернулась до суду із зазначеним позовом.

30 листопада 2015 року до суду надійшла позовна заява ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович про визнання недійсним правочину (справа №761/35965/15-ц, провадження №2/761/11030/2015).

В позовних вимогах позивач просить: визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, що укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним Іваном Сергійовичем; скасувати реєстрацію, а саме: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 21034484 від 29 квітня 2015 року, за ОСОБА_2, право власності на земельну ділянку, кадастровий номер НОМЕР_1 розташованої за адресою: Київська область, Вишгородський район, село Старі Петрівці, садове товариство «Колективна праця».

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що після смерті ОСОБА_12 відкрилась спадщина за зазначену квартиру та земельну ділянку. Позивач звернулась із заявою про прийняття спадщини, проте постановою нотаріуса було відмовлено у видачі свідоцтва, оскільки не було надано оригіналів правовстановлюючих документів.

Як зазначає позивач, на підставі рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2015 року, відповідачка ОСОБА_2 зареєструвала за собою право власності на майно та відчужила спірну квартиру. Так як рішення суду на підставі якого було зареєстроване та відчужене спірне майно скасоване рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.09.2015 року, правочин щодо відчуження майна є недійсним.

Ухвалою суду від 23.03.2016 року зазначені справи були об'єднані в одне провадження.

Після об'єднання справ представник позивача неодноразово збільшував позовні вимоги та у заяві від 07.09.2016 року (кінцевий варіант заявлених вимог по обох позовах) позивач просить: встановити факт прийняття спадщини спадкодавцем ОСОБА_12, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_5, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним І.С. 24.04.2015 року та зареєстрований в реєстрі за №179; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. 01.10.2015 року та зареєстрований в реєстрі за №1434; визнати за позивачем право власності на квартиру АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_12 та його мамі ОСОБА_13 на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане 22.08.1995 року та на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, розташовану на території садового товариства «Колективна праця» села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Старопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області, реєстровий запис №286 від 06.08.1998 року.

Свою заяву позивач обґрунтовувала тим, що ОСОБА_5 відчужив спірну квартиру ОСОБА_6, а оскільки рішення на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право власності на квартиру скасоване, договори купівлі-продажу є недійсними.

В судовому засіданні представник позивача заявлені вимоги за заявою про збільшення позовних вимог від 07.09.2016 року підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_2 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення заявлених вимог на тій підставі, що ОСОБА_13 усиновила ОСОБА_12 одноосібно. Спадкодавець не є братом ОСОБА_4, відсутні докази родинних зв'язків позивача з померлим.

Відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судове засідання не з'явились, хоча належним чином повідомлялись про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомили, пояснення чи заперечення на заявлені вимоги до суду не надішли.

Треті особи - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін І.С. та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова О.М. звернулися до суду із заявою про слухання справи в їх відсутність.

Третя особа - ОСОБА_7 в судове засідання не з'явилась, хоча належним чином була повідомлена про час та місце слухання справи, про поважні причини неявки в судове засідання суд не повідомила.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши представників сторін, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані суду докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявлених вимог за наступних підстав.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_4 народилась ІНФОРМАЦІЯ_3, її батьками зазначені - ОСОБА_14 - батько, ОСОБА_16 - мати, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Після реєстрації шлюбу 12.11.1974 року ОСОБА_4 змінила прізвище на «ОСОБА_4».

З повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження вбачається, що 27.08.1962 року було зареєстровано народження ОСОБА_12, який народився ІНФОРМАЦІЯ_4.

30.09.1972 року вчинено запис №27 про усиновлення та прізвище дитини «ОСОБА_12» змінено на «ІНФОРМАЦІЯ_6», по-батькові з «ОСОБА_12» на «ІНФОРМАЦІЯ_6». Також змінено дані про батька з «ОСОБА_21» на «ОСОБА_14», ІНФОРМАЦІЯ_5, місце проживання: АДРЕСА_1.

Крім того, 01.06.1978 року змінено дані про матір дитини з «ОСОБА_22» на «ОСОБА_13», ІНФОРМАЦІЯ_7, яка проживає в АДРЕСА_1.

Відповідні свідоцтва про народження видавались 27.08.1962 року (вперше після реєстрації народження), 07.12.1978 року (після усиновлення, змінено дані про батька), 01.06.1978 року (після зміни даних про матір) та 02.07.1978 року.

ОСОБА_12 помер ІНФОРМАЦІЯ_8, що підтверджується копією свідоцтва про смерть.

З матеріалів спадкової справи вбачається, що із заявами про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_12 звернулись:

- 28.09.2012 року ОСОБА_2, як дружина;

- 20.11.2012 року ОСОБА_4, як рідна сестра;

- 30.11.2012 року ОСОБА_7, як тітка.

В подальшому із заявами про видачу свідоцтва про право на спадщину звертались ОСОБА_2 та ОСОБА_4, яким нотаріус постановами від 15.10.2014 року та 21.11.2014 року відповідно відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину.

Після смерті померлого ОСОБА_12 відкрилась спадщина на ? частину квартири АДРЕСА_1, що належала спадкодавцю ОСОБА_12 та його мамі ОСОБА_13 на підставі Свідоцтва про право власності на житло видане 22.08.1995 року та на земельну ділянку загальною площею 0,044 га, розташовану на території садового товариства «Колективна праця» села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, яка належала спадкодавцю на підставі державного акту на право приватної власності на землю, виданого Старопетрівською сільською радою Вишгородського району Київської області, реєстровий запис №286 від 06.08.1998 року

З копії довідки №683 від 05.10.2012 року, яка видана КП ЖЕК «Михайлівська» вбачається, що ОСОБА_12 проживав і був зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 з 18.07.1978 року по день смерті - ІНФОРМАЦІЯ_8.

Рішенням Шевченківського районного суду м.Києва від 27.02.2014 року у справі №761/9324/13-ц за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4, 3-я особа: ОСОБА_18 про встановлення факту, визнання права власності та зустрічною позовною заявою ОСОБА_4 до ОСОБА_2, 3-я особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віктор Петрович про визнання права власності на спадкове майно. Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_4, 3-я особа: ОСОБА_18 про встановлення факту, визнання права власності позов задоволено частково.

Встановлено факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_12 з 1994 року по день його смерті - до ІНФОРМАЦІЯ_8.

В іншій частині позову відмовлено.

В задоволенні зустрічної позовної заяви ОСОБА_4 до ОСОБА_2, 3-я особа: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Авдієнко Віктор Петрович про визнання права власності на спадкове майно відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду м.Києва від 13.05.2014 року рішення Шевченківського районного суду м.Києва залишено без змін.

Як встановлено зазначеним рішенням суду, ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_13 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Відділом реєстрації смерті 18 грудня 2000 року серії НОМЕР_2.

Після її смерті відкрилась спадщина у вигляді ? частини квартири АДРЕСА_1.

На день смерті ОСОБА_13 у спірній квартирі був зареєстрований ОСОБА_12, що підтверджується довідками, виданими КП "ЖЕК "Михайлівська" Шевченківського району № 683 від 05.10.2012 року, №187 від 20.03.2013 року.

Свідоцтво про право на спадщину щодо майна померлої ОСОБА_13 не видавалось. Дана обставина була визнана сторонами в судовому засіданні, а тому відповідно до ч. 1 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Таким чином, з урахуванням зазначеного вище, ОСОБА_12 є таким, що прийняв спадщину після смерті матері.

ОСОБА_12 був усиновлений ОСОБА_13 та батьком ОСОБА_4 - ОСОБА_14, що підтверджується записом акта про народження №2441 від 27 серпня 1962 року.

Родинний зв'язок останніх підтверджується також Свідоцтвом про народження ОСОБА_12, виданим місцевим відділом ЗАГСУ м. Херсон, Свідоцтвом про народження відповідачки ОСОБА_4, виданим місцевим ЗАГСом м. Києва 29.03.1956 р., свідоцтвом про укладенню шлюбу відповідачки ОСОБА_4 серії НОМЕР_3 від 12.11.1974 р., виданим Печерським відділом ЗАГСу м. Києва та Витягом з державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження від 15 лютого 2013 року, виданим міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Херсонській області про ОСОБА_12.

Таким чином, ОСОБА_2 за викладених обставин є спадкоємцем четвертої черги.

З урахуванням наведеного ОСОБА_4 є спадкоємцем другої черги за законом після смерті ОСОБА_12

ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_12 у визначений законом строк, тобто вона є такою, що прийняла спадщину, а тому за відсутності спору щодо спадкового майна вона може реалізувати в повному обсязі свої права на отримання права власності на спадщину, як спадкоємець другої черги за законом, шляхом отримання свідоцтва про право власності на спадщину у нотаріуса.

Так як зазначені обставини встановлення рішенням суду у справі між сторонами, які приймають участь у даній справі, у відповідності до положень ч. 3 ст.61 ЦПК України вони не підлягають доказуванню.

Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (стаття 1217 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК України унормовано, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Статтею 1220 ЦК України передбачено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Стаття 1223 ЦК України визначає, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу.

В судовому засіданні було встановлено, що заповіт померлий ОСОБА_12 не складав. А тому спадкування має відбуватись за законом.

Стаття 1258 ЦК України визначає, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово (ч.1). Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу (ч.2).

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (стаття 1261 ЦК України).

У третю чергу право на спадкування за законом мають рідні дядько та тітка спадкодавця (стаття 1263 ЦК України).

У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини (стаття 1264 ЦК України).

Частиною 1 статті 1260 ЦК України передбачено, що у разі спадкування за законом усиновлений та його нащадки, з одного боку, та усиновлювач і його родичі - з другого, прирівнюються до родичів за походженням.

Статтею 1262 ЦК України унормовано, що рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері мають право у другу чергу на спадкування за законом.

Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом, постановою приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Авдієнко В.П. від 21.11.2014 року відмовлено ОСОБА_4 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлого ІНФОРМАЦІЯ_8 ОСОБА_12 на тій підставі, що не надано оригіналів правовстановлюючих документів.

В постанові зазначено, що ОСОБА_2 є спадкоємицею четвертої черги за законом. Також нотаріус зазначив, що надані документи не містять чітких відомостей щодо місця народження спадкодавця.

Крім того, в судовому засіданні встановлено, що рішенням Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2015 року визнано за ОСОБА_2 право власності на земельну ділянку для ведення садівництва площею 0,044 га, яка розташована на території с.Старі Петрівці Вишгородського району Київської області, с/т «Колективна праця» та квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після померлого ОСОБА_12, ІНФОРМАЦІЯ_8.

Право власності на квартиру на підставі зазначеного рішення ОСОБА_2 зареєструвала 30.01.2015 року.

З Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що 24.04.2015 року ОСОБА_2 зареєструвала право власності на земельну ділянку на підставі рішення суду.

В цей же день за договором купівлі-продажу, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним І.С. та зареєстрований в реєстрі за №179 ОСОБА_2 продала квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_5.

В подальшому, за договором купівлі-продажу від 01.10.2015 року, який посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Сазоновою О.М. та зареєстрований в реєстрі за №1434, ОСОБА_5 продав зазначену квартиру ОСОБА_6.

Рішенням Апеляційного суду Київської області від 15.09.2015 року скасоване рішення Вишгородського районного суду Київської області від 13.01.2015 року.

Станом на 21.10.2016 року квартира АДРЕСА_1 належить на праві власності ОСОБА_6; земельна ділянка загальною площею 0,044 га, розташована на території садового товариства «Колективна праця» села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області зареєстрована на праві власності за ОСОБА_2

Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

У відповідності до ст.392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч.1 ст.1268 ЦК України)

Спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину (ч.1 ст.1296 ЦК України).

Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно (ч.1 ст1297 ЦК України).

Отже, враховуючи, що ОСОБА_4 подала заяву про прийняття спадщини, не відмовлялась від спадщини та відноситься до другої черги спадкоємців, постановою нотаріуса відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом, водночас ОСОБА_2 відноситься до четвертої черги спадкоємців, суд приходить до висновку, що саме ОСОБА_4 має право в порядку спадкування отримати майно, яке входить до спадкової маси після померлого ОСОБА_12

Водночас, так як ОСОБА_2 зареєструвала право власності на підставі рішення, яке було в подальшому скасоване, тобто набула право власності незаконно, суд вважає за можливе визнати недійсним Договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 вчинений 24.04.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним Іваном Сергійовичем та зареєстрованим в реєстрі за №179 та визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1 та на земельну ділянку загальною площею 0,004 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території садового товариства «Колективна праця» села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

Суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним договору купівлі-продажу від 01.10.2015 року, оскільки він є нікчемним і не потребує визнання недійсним.

Також суд не вбачає підстав для задоволення позовних вимог в частині встановлення факту прийняття спадщини спадкодавцем ОСОБА_12, а саме: ? частини квартири АДРЕСА_1, оскільки від встановлення даного факту не залежить виникнення прав заявниці на спадщину, оскільки даний факт не має значення для прийняття спадщини (він мав би значення для прийняття спадщини ОСОБА_12.). Крім того, дана обставина встановлена рішенням суду та не підлягає доказуванню.

На підставі статті 88 ЦПК України з відповідача ОСОБА_2 на користь держави підлягає стягненню судовий збір.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст.3,10, 11, 57-60, 88, 212-215 ЦПК України суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи - ОСОБА_7, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Аввідєнко Віктор Петрович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Мішенін Іван Сергійович, Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Сазонова Олена Миколаївна про встановлення факту, визнання недійсними договорів та визнання права власності в порядку спадкування- задовольнити частково.

Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 вчинений 24.04.2015 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_5 та посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Мішеніним Іваном Сергійовичем та зареєстрованим в реєстрі за №179.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на квартиру АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку загальною площею 0,004 га, кадастровий номер НОМЕР_1, розташованої на території садового товариства «Колективна праця» села Старі Петрівці Вишгородського району Київської області.

В частині встановлення факту позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 3 441,00 грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Шевченківський районний суд м. Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Н.Г.Притула