АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі: головуючого судді: Карпушина Г.Л.; суддів: Винниченка Ю.М., Омельченко Л.М., при секретарі: Рибак О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння, -

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулася до Автозаводського районного суду Полтавської області із позовною заявою до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння.Просила суд, витребувати у ОСОБА_2 на її користь належні їй речі, а саме: електричний чайник «MIRTA» КТТ16, вартістю 80,00 грн., диван Євро книжка, вартістю 3650,00 грн., диван «Американка», вартістю 2500,00 грн., ефірний цифровий тюнер TRIMAX TR-2012 HD, вартістю 585,00 грн., крісло комп'ютерне вартістю 567,00 грн., комплект супутникового телебачення, принтер Epson Stylus Р50 А40, вартістю 1251,30 грн., телевізор PHILIPS 24PFL3507H, вартістю 3499,00 грн., кронштейн для телевізору LCD401 X-DIGITAL, вартістю 469,00 грн., ТВ модуль PHILIPS РТА01/00, вартістю 319,00 грн., тест-піксель для персонального комп'ютера, вартістю 149,00 грн.

Рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про витребування майна з чужого володіння - задоволено.

Витребувано у ОСОБА_2на користь ОСОБА_3 належні їй речі, а саме: електричний чайник «MIRTA» КТТ16, вартістю 80,00 грн., диван Євро книжка, вартістю 3650,00 грн., диван «Американка», вартістю 2500,00 грн., ефірний цифровий тюнер TRIMAX TR-2012 HD, вартістю 585,00 грн., крісло комп'ютерне вартістю 567,00 грн., комплект супутникового телебачення, принтер Epson Stylus Р50 А40, вартістю 1251,30 грн., телевізор PHILIPS 24PFL3507H, вартістю 3499,00 грн., кронштейн для телевізору LCD401 X-DIGITAL, вартістю 469,00 грн., ТВ модуль PHILIPS РТА01/00, вартістю 319,00 грн., тест-піксель для персонального комп'ютера, вартістю 149,00 грн.

Стягнуто з ОСОБА_2на користь ОСОБА_3сплачений судовий збір в сумі 487,20 грн.

З даним рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій прохає рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Вважає, що рішення суду першої інстанції є незаконним та необґрунтованим, прийнятим з порушенням норм матеріального та процесуального права, а також посилається на те, що висновки суду першої інстанції не відповідають фактичним обставинам справи.

Судове засідання проводилось за участі сторін.

Колегія суддів, заслухавши доповідача, пояснення осіб, що з'явилися, перевіривши матеріали справи та мотиви апеляційної скарги, приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.3 ст. 10, ч.1ст.11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Відповідно п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч.1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_3 20.06.2009 року уклала шлюб з ОСОБА_4 в Центральному відділі РАЦС Кременчуцького МУЮ Полтавської області, про що зроблено актовий запис № 353. Після укладення шлюбу, подружжя почало проживати в квартирі матері чоловіка - відповідачки ОСОБА_2, за адресою АДРЕСА_1.

Під час спільного проживання в зазначеній квартирі позивачка спільно з чоловіком за власні кошти придбали наступне майно: електричний чайник «MIRTA» КТТ16 вартістю 80,00 грн., диван Євро книжка вартістю 3650,00 грн., диван «Американка», вартістю 2500,00 грн., ефірний цифровий тюнер TRIMAX TR-2012 HD, вартістю 585,00 грн., крісло комп'ютерне вартістю 567,00 грн., комплект супутникового телебачення, принтер Epson Stylus Р50 А40, вартістю 1251,30 грн., телевізор PHILIPS 24PFL3507H, вартістю 3499,00 грн., кронштейн для телевізору LCD401 X-DIGITAL, вартістю 469,00 грн., ТВ модуль PHILIPS РТА01/00, вартістю 319,00 грн., тест-піксель для персонального комп'ютера, вартістю 149,00 грн. Даний факт підтверджується наданими копіями товарних чеків та оригіналами даних документів, які були досліджені в судовому засіданні.

ІНФОРМАЦІЯ_1 помер чоловік позивачки ОСОБА_4. Після смерті чоловіка остання вимушена була виселитися разом з малолітньою донькою з квартири АДРЕСА_1, оскільки власником даної квартири є відповідачка, яка заперечувала проти їх подальшого проживання.

В вищезазначеній квартирі залишились речі позивачки, які в добровільному порядку відповідачка не повертає. Спадкоємцями після померлого ОСОБА_4 є позивачка з дитиною, як такі, що проживали спільно з ним на момент смерті. Відповідачка спадщини після смерті сина не приймала.

З приводу повернення спірних речей між сторонами склалася конфліктна ситуація, яка була предметом розгляду працівниками Кременчуцького МВ УМВС України в Полтавській області. За результатами розгляду позивачці було рекомендовано дане питання вирішити в судовому порядку.

Відповідачка по справі заявлені вимоги визнає частково, зокрема не заперечує, що в належній їй квартирі залишилися спільні речі її сина та невістки, а саме: електричний чайник «MIRTA» КТТ16 вартістю 80,00 грн., диван Євро книжка вартістю 3650,00 грн., диван «Американка», вартістю 2500,00 грн., крісло комп'ютерне вартістю 567,00 грн., комплект супутникового телебачення. Знаходження інших речей в квартирі не визнає, пояснюючи, що вони були забраті позивачкою при виселені.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки спірне майно відповідачка фактично утримує в належній їй квартирі не правомірно, та добровільно не бажає повернути позивачці належне їй майно, наявні всі підстави для витребування його на користь власника, яким є позивач.

Розглядаючи спір в межах доводів апеляційної скарги, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Статтею 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю.

Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном ст. 317 ЦК України.

Згідно ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст.397 ЦК України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе.

За змістом норм ст. ст. 399, 400 ЦК України, право володіння припиняється, зокрема у разі витребування майна від володільця власником майна або іншою особою. Недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

Таким чином, встановивши зазначені вище обставини та давши належну оцінку доводам сторін і правильно застосувавши до даних правовідносин норми матеріального права, місцевий суд дійшов до правильного висновку про те, що ОСОБА_2 без достатньої правової підстави зберігає у себе майно, яке належить позивачу, а тому підлягає витребуванню.

Доводи апелянта щодо неправильного застосування судом першої інстанції положень ст. 387 ЦК України виходячи з викладено є необгрутованими та не заслуговують на увагу.

У відповідності до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого порушеного права або інтересу і суд може захистити порушене право способом передбаченим договором або законом.

У відповідності до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

На думку колегії суддів, висновки суду першої інстанції про доведення позивачем факту знаходження спірного майна, в квартирі відповідачки, є правильними, оскільки ОСОБА_3 було надано документальне підтвердження придбання даного майна під час спільного проживання із сином відповідачки, сторонами не заперечується факт проживання позивачки з чоловіком в належній відповідачці квартирі та перебування там їх спільного майна, позивачем доведено факт наявності конфліктної ситуації з відповідачем та не можливості забрати належні їй речі з квартири останньої. На правильність зазначеного висновку також вказує позиція відповідачки по справі, яка частково визнаючи позовні вимоги, добровільно не виконала обов'язку щодо повернення належних позивачці речей останній та не спростувала відсутність в її володінні інших речей, це при тому, що будучи власником квартири остання на відміну від позивачка не позбавлена такої можливості.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, не підтверджують належними доказами їх неправомірність та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, тому задоволенню вони не підлягають.

За результатами апеляційного розгляду, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи, а тому задоволенню вони не підлягають.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий суддя : /підпис/ Г.Л. Карпушин

Судді: /підпис/ Ю.М. Винниченко /підпис/ Л.М. Омельченко

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області Г.Л. Карпушин

З оригіналом згідно: