АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5789/16-ц Головуючий в 1-й інстанції
Провадження № 22-ц/774/2359/К/16 суддя Чайкін І.Б.
Категорія 81 ( І ) Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

Іменем України

27 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді - Зубакової В.П.

суддів - Барильської А.П., Митрофанової Л.В.

за участю секретаря - Гладиш К.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» на ухвалу Жовтневогорайонного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Жовтневоговідділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3.

Особи, які беруть участь у розгляді справи:

представник стягувача Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» - ОСОБА_4, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року державний виконавець Жовтневоговідділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 звернулася до суду з поданням про обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_3, посилаючись на те, що у Жовтневому відділі державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (надалі Жовтневий ВДВС міста Кривий Ріг)знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2/760/3926/14, виданого 23.06.2014 року Соломянським районним судом м. Києва, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13404,00 доларів США та 2540,87 грн. Божник ухиляється від виконання судового рішення. У звязку з викладеним, просив суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України до виконання судового рішення ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Ухвалою Жовтневогорайонного суду м. Кривого Рогу від 03 жовтня 2016 року в задоволені подання державного виконавця ЖовтневогоВДВС м.Кривий Ріг про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3 відмовлено.

В апеляційній скарзі ПАТ «Кристалбанк» просить скасувати ухвалу суду та постановити нову ухвалу про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом, в порушення норм ч. 2 ст. 337-1 ЦПК України, розглянуто подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України без участі державного виконавця, чим позбавлено останнього можливості надати докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду. Крім того, посилається на неврахування судом того, що до подання долучено пояснення боржника ОСОБА_3, згідно з якими вона обізнана про наявність покладених на неї рішенням суду зобовязань, а також відомості про наявність у боржника майна та коштів на рахунках, які свідчать про можливість виконання нею зобовязань та умисне ухилення від виконання рішення суду.

Заслухавши суддю-доповідача, представника стягувача ПАТ «Кристалбанк» - ОСОБА_4, яка підтримала доводи апеляційної скарги та просила її задовольнити, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів викладених у поданні державного виконавця та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Як установлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, на виконанні державного виконавця Жовтневого ВДВС м.Кривий Ріг ОСОБА_2перебуває виконавче провадження №48601605, відкрите 02.09.2015 року на підставі виконавчого листа № 2/760/3926/14, про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Кристалбанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 13404,00 доларів США та 2540,87 грн., виданого 23.06.2014 року Соломянським районним судом м. Києва (а.с. 5, 6).

У звязку із невиконання боржником зобовязань, державний виконавець Жовтневого ВДВС м.Кривий Ріг ОСОБА_2звернулася до суду з поданням про обмеження боржнику права виїзду за межі України до виконання судового рішення.

Постановляючи ухвалу про відмову в задоволенні подання про обмеження ОСОБА_3 у праві тимчасового виїзду за межі України до виконання обовязків покладених на неї рішенням Соломянського районного суду м. Києва, суд першої інстанції виходив з того, що державним виконавцем не доведено факту ухилення ОСОБА_3 від виконання судового рішення, дійшовши висновку про відсутність підстав для встановлення відносно неї тимчасового обмеження права виїзду за межі України.

Колегія суддів погоджується з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно з положеннями п.2 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну" від 21 січня 1994року (зі змінами), громадянин України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" та ст.377-1 ЦПК України.

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно з п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Статтею 19 Конституції України передбачено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно з п. 18 ч. з ст.. 11 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобовязань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобовязань за рішенням.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадку, якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Оскільки особа, яка має невиконані зобовязання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне, то відповідно до положень ч.2 ст. 10 ЦПК України наявність умислу та обставини, які є предметом посилання державного виконавця, як на підставу вимог подання про тимчасове обмеження особи у праві виїзду, підлягають доведенню.

Відповідно до ч.2 ст. 377-1 ЦПК України тягар доведення факту ухилення боржника від виконання зобовязання покладається саме на державного виконавця, як особи, що приймає участь у судовому засіданні, зважаючи, що участь сторін та інших заінтересованих осіб у засіданні не передбачена.

Із наведеного уявляється, що обмеження виїзду за кордон може бути застосоване у разі наявності доказів про ухилення боржника від виконання рішення суду.

Як вбачається з матеріалів справи, у поданні державного виконавця в обґрунтування ухилення ОСОБА_3 від виконання покладеного судовим рішенням обовязку сплатити заборгованість містилось посилання про обізнаність боржника про наявність такого виконавчого провадження та не виконання законних вимог державного виконавця.

Разом з тим, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Жовтневоговідділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 не надала доказів того, що нею вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу. Також, не надано доказів того, що боржник ОСОБА_3 вчиняє дії, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджала за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця.

Встановивши, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспортного документа не містить обґрунтування ухилення боржника ОСОБА_3 від виконання своїх зобовязань, а також відсутність доказів того, що боржнику вручено копію постанови про відкриття виконавчого провадження, та документів на підтвердження виклику до державного виконавця й отримання боржником такого виклику, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що підстави для обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду відсутні.

Доводи апеляційної скарги стосовно того, що подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України розглянуто без участі державного виконавця, чим позбавлено останнього можливості надати докази на підтвердження того, що боржник ОСОБА_3 ухиляється від виконання рішення суду, не можуть бути взятими до уваги колегії суддів, оскільки при зверненні до суду із даним поданням, державний виконавець Жовтневоговідділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 просила розглянути подання без її участі (а.с. 3), тобто на власний розсуд розпорядилася своїми процесуальними правами та не зявилася у судове засідання.

Крім того, державним виконавцем Жовтневоговідділу державної виконавчої служби міста Кривий Ріг Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 ухвала суду першої інстанції не оскаржується, що свідчить про її згоду з постановленою ухвалою суду за наслідками розгляду подання щодо обмеження боржника ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України.

Посилання в апеляційній скарзі на неврахування судом письмових пояснень, наданих державному виконавцю боржником ОСОБА_3, згідно з якими вона обізнана про наявність покладених на неї рішенням суду зобовязань, а також відомостей про наявність у боржника майна та коштів на рахунках, також відхиляються колегією суддів, оскільки обізнаність боржника про наявність зобовязань не є свідченням того, що саме за винної поведінки боржника неможливо виконати рішення суду, а інші докази відсутні в матеріалах справи.

Отже, доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги колегією суддів, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці. Проте відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України оцінка доказів є виключною компетенцією суду, переоцінка доказів особами, які беруть участь у розгляді справи, діючим законодавством не передбачена. Судом першої інстанції повно та всебічно досліджені обставини справи, перевірені письмові докази та надано їм належну оцінку.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з дотриманням вимог процесуального закону, апеляційна скарга є необґрунтованою і задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 313-315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Кристалбанк» - відхилити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м.Кривого Рогу від 03 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: