УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 липня 2016 рокум. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ізмайлова Т.Л., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів, -

в с т а н о в и в:

У березні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 та просив стягнути борг за договором позики, інфляційні втрати та три відсотки річних у загальній сумі 1 025 грн 90 коп. В обґрунтування позовних вимог вказав, що на початку 2015 року ОСОБА_3 взяла у нього у борг грошові кошти в сумі 500 грн, після цього ОСОБА_4, яка є донькою ОСОБА_3, взяла у нього у борг грошові кошти у сумі 200 грн, які відповідачі не повернули.

Рішенням Білогірського районного суду Хмельницької області від 19 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 19 травня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

Не погоджуючись із вищезазначеними судовими рішеннями судів першої та апеляційної інстанції, ОСОБА_2 звернувся із касаційною скаргою, в якій просить скасувати рішення судів першої та апеляційної інстанції, посилаючись на порушення судами норм процесуального права і неправильне застосування норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд.

Вивчивши касаційну скаргу та додані до неї матеріали, вважаю, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з таких підстав.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився і апеляційний суд, визначившись належним чином з характером спірних правовідносин, дослідивши надані сторонами докази у їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, що мають суттєве значення для її вирішення, дійшов до обґрунтованого висновку про те, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів, які б підтверджували передачу коштів у позику відповідачам та вказували б на наявність у відповідачів заборгованості по договору позики. Відповідачі у судове засідання не з'явилися, будь-яким чином позовні вимоги не визнали.

З матеріалів касаційної скарги та змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою, оскільки викладені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності даних судових рішень. Викладені заявником обставини не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Обставин щодо порушення норм матеріального та процесуального права при розгляді даної справи судами першої та апеляційної інстанцій не вбачається.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,-

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення грошових коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ Т.Л. Ізмайлова