Справа № 462/648/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24 жовтня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова в складі:

головуючого-судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та стягнення коштів, як відповідальність за порушення зобовязання,

встановив:

ПАТ «Львівгаз» звернулося в суд із позовом, який в подальшому уточнило шляхом подання заяви про збільшення позовних вимог, та просить стягнути з відповідачів основний борг за спожитий природний газ, який станом на 12.10.2016 року становить 5021,88 грн., а також 214,07 грн. інфляційних втрат та 52,47 грн. трьох процентів річних за період з 11.11.2012 року по 11.01.2015 року.

Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі є споживачами природного газу за місцем свого проживання ІНФОРМАЦІЯ_1 на вул.Сірка у м.Львові та використовували для побутових потреб газ, який надавався позивачем та відповідно до вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 12.04.2004р. №476) зобов'язані своєчасно оплачувати вартість спожитого природного газу. Позивач свої зобов'язання щодо надання відповідачам послуг з газопостачання до його квартири виконав, в той час як відповідачі належним чином не оплачують вартості вказаних послуг, внаслідок чого станом на 12.10.2016 року утворилася заборгованість в розмірі 5021,88 грн. Крім цього, оскільки відповідачі плату за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання не вносили у відповідності до ч.1 п.17 Правил надання населенню послуг з газопостачання не пізніше 10 числа наступного місяця, чим прострочили виконання свого зобов'язання, тому на підставі ч.2 ст.625 ЦК України з них позивач просить стягнути також 214,07 грн. інфляційних втрат та 52,47 грн. трьох процентів річних за період з 11.11.2012 року по 11.01.2015 року.

В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, дав пояснення аналогічні вищенаведеним. Просить позов задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні 26.09.2016 року проти позовних вимог до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 заперечила з підстав, що будинок № 9 на вул.Сірка у м.Львові фактично поділений на дві частини (квартири), кожна з яких має свій прилад обліку газу. Так, за їхнім особовим рахунком НОМЕР_1 заборгованість перед позивачем відсутня, оскільки вони вчасно оплачують за газопостачання, а вказаний в позові борг утворився за особовим рахунком НОМЕР_2, який також зареєстрований за будинком №9, але споживачем є ОСОБА_5 Тому вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 є безпідставними, а належним відповідачем за позовом є ОСОБА_5

Заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши в сукупності зібрані у справі докази, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.

Судом встановлено і підтверджується матеріалами справи, що позивачем ПАТ «Львівгаз» здійснюється постачання природного газу до будинку № 9 на вул.Сірка у м.Львові.

Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Цивільні права та обов'язки можуть виникати безпосередньо з актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У відповідності до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст.525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», житлово-комунальні послуги - це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.

Згідно ст.13 цього Закону до житлово-комунальних послуг відносяться - комунальні послуги, в тому числі газопостачання.

Пунктом 1 ч.1 ст.20 Закону передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 3 ст.20 Закону обов'язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов'язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Обов'язок оплачувати житлово-комунальні послуги виникає у споживача з моменту користування цими послугами.

Вищевказані норми кореспондуються з п.п.28-33 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року №2246.

Відповідно до п.17 цих Правил розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць. Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 10 числа наступного місяця, якщо договором не встановлено інший строк. Зняття показань лічильників газу проводиться споживачем щомісяця станом на 1 число місяця, що настає за розрахунковим та зазначаються споживачем у платіжних документах.

Судом встановлено, що позивач належно виконує свої обов'язки щодо надання послуг з газопостачання до будинку № 9 на вул.Сірка у м.Львові, де згідно довідки ЛКП «Левандівка» №216 від 18.08.2016 року (а.с. 46) зареєстровані відповідачі. В той же час в абонента за цією адресою (особовий рахунок НОМЕР_2) утворилась заборгованості, яка станом на 12.10.2016 року становить 5021,88 грн., що підтверджується відомостями про нарахування та оплату послуг (а.с.4, 34).

Крім цього, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ч. 2 ст. 625 ЦК нарахування інфляційних витрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобовязання і є особливою мірою відповідальності боржника (спеціальний вид цивільно-правової відповідальності) за прострочення грошового зобовязання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат (збитків) кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.

Отже вимоги позивача про стягнення інфляційних втрат і трьох відсотків річних ґрунтуються на положеннях ч.2 ст.625 ЦК України.

Разом з тим, з представлених суду документів встановлено, що будинок № 9 на вул.Сірка у м.Львові фактично поділений на дві частини (квартири), кожна з яких має свій прилад обліку газу. В одній частині будинку проживають і користуються такою відповідачіОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4, які використовують для побутових потреб газ в цій частині будинку і оплачують послуги позивача з газопостачання за особовим рахунком НОМЕР_1, за яким заявлена в даному позові заборгованість не обліковується.

Натомість дана заборгованість, як встановлено, утворилась за особовим рахунком НОМЕР_2, споживачем по якому є ОСОБА_5

Таким чином, правових підстав для стягнення з відповідачів ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 суми боргу за послуги газопостачання, інфляційних втрат і 3-х процентів річних у вказаних розмірах відсутні, а такі підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_5

Відповідно до вимог ст.60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Зі змісту ст.10 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.11 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст.212 ЦК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів у їх сукупності.

Виходячи з наведеного та враховуючи, що порушені права позивача підлягають судовому захисту, з відповідача ОСОБА_5 слід стягнути на користь позивача основний борг за спожитий природний газ, який станом на 12.10.2016 року становить 5021,88 грн., а також 214,07 грн. інфляційних втрат та 52,47 грн. трьох процентів річних за період з 11.11.2012 року по 11.01.2015 року, а в позові ПАТ «Львівгаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 і ОСОБА_4 необхідно відмовити, задовольнивши таким чином позов частково.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_5 1378 грн. судового збору, сплачених позивачем (а.с. 6).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» (р/р НОМЕР_3 в АБ «Кліринговий дім», м.Київ, МФО 300647, )5021,88 грн. заборгованості за послуги газопостачання станом на 12.10.2016 року, 214,07 грн. інфляційних втрат та 52,47 грн. три відсотки річних за період з 11.11.2012 року по 11.01.2015 року.

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за спожитий природний газ та стягнення коштів, як відповідальність за порушення зобовязання, - відмовити

Стягнути із ОСОБА_5 на користь Публічного акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Львівгаз» 1378 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.