Ухвала

іменем україни

23 грудня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 13 липня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 31 серпня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов'язку, та усунення його від одержання одноразової грошової допомоги у разі смерті сина-військовослужбовця,

в с т а н о в и в:

29 вересня 2016 року ОСОБА_2 направила поштою до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу на вказані судові рішення, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті, тобто з пропуском строку, встановленого ч. 1 ст. 325 ЦПК України, відповідно до вимог якої касаційна скарга може бути подана протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили рішенням (ухвалою) апеляційного суду.

У клопотанні, доданому до касаційної скарги заявник просить поновити строк на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущений заявником з поважних причин, суд вважає за можливе поновити його.

У травні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із вищезазначеним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач є батьками ОСОБА_4, який приймав участь в антитерористичній операції та ІНФОРМАЦІЯ_2 помер при проходженні служби в Збройних Силах України. Позивач вважає, що за таких обставин у відповідності до Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2013 року № 975 «Про затвердження Порядку призначення і виплати одноразової грошової допомоги у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов'язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резервівона, як мати померлого сина, має право на отримання такої одноразової допомоги. Відповідач за життя сина ухилявся від виконання батьківського обов'язку щодо його утримання та забезпечення необхідним майном для життя та розвитку, не приймав участі у вихованні сина, матеріальної допомоги на утримання сім'ї не надавав, в тому числі і на поховання сина. Дані обставини є підставою щодо позбавлення ОСОБА_3, як батька, права на отримання одноразової грошової допомоги у зв'язку зі смертю сина. На підставі наведеного ОСОБА_2 просила суд визнати ОСОБА_3 таким, що не виконував свої батьківські обов'язки, та позбавити його права на отримання одноразової грошової допомоги за померлого сина ОСОБА_4

Рішенням Бериславського районного суду Херсонської області від 13 липня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 31 серпня 2016 року, у задоволенні позову - відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та передати справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 є батьками ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1.

На підставі Указу Президента України від 14 січня 2015 року ОСОБА_4 був призваний до Збройних Сил України та приймав участь в антитерористичній операції з 06 листопада 2015 року по 05 грудня 2015 року та з 01 лютого 2016 року по 16 лютого 2016 року на території Донецької області с. Спірне.

Згідно лікарського свідоцтва про смерть № 15, виданого лікарнею Дзержинського району м. Харків від 04 березня 2016 року ОСОБА_4 помер у лікарняному закладі ІНФОРМАЦІЯ_2 у зв'язку з захворюванням на субтотальну пневмонію, про що Виконавчим комітетом Милівської сільської ради Бериславського району видано свідоцтво про смерть.

Відповідно до довідки від 20 травня 2016 року, виданої Бериславським районним судом Херсонської області, ОСОБА_2 не зверталася до суду з приводу стягнення аліментів з ОСОБА_3

Частиною 1 статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.

Згідно ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов'язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування), а також втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, виходив із того, що заявлені позивачем вимоги не узгоджуються із ст. 16 ЦК України, оскільки позивачем не доведенофакту порушення її права на отримання одноразової компенсації у зв'язку із смертю сина, та необхідності поновлення такого права саме шляхом визнання відповідача таким, що ухилявся від виконання батьківського обов'язку стосовно свого сина.

Відповідач ОСОБА_3 батьківських прав судом не позбавлявся, а тому суди вірно виходили із того, що задоволення вимоги позивача про визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов'язку, не змінить правового статусу відповідача в частині його права на отримання одноразової грошової допомоги.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись ст. 325, п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Бериславського районного суду Херсонської області від 13 липня 2016 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Херсонської області від 31 серпня 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про визнання батька таким, що ухилявся від виконання батьківського обов'язку, та усунення його від одержання одноразової грошової допомоги у разі смерті сина-військовослужбовця.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ