УХВАЛА

20 жовтня 2016 р.

Центральний районний суд м.Миколаєва

у складі головуючого судді Мамаєвої О.В.,

із секретарем Баришніковою І.М.,

за участю позивача ОСОБА_1 та її представника ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3 та його представника ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва заяву позивача про відвід судді по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним,

ВСТАНОВИВ :

У провадженні суду знаходиться вказана цивільна справа за вказаним позовом.

Позивач у судовому засіданні заявила клопотання про відвід судді, оскільки на її думку, суддя є упередженою та необ'єктивною. Так, суддя 17.09.2015 року постановила рішення по справі № 490/722/14-ц, між тими ж сторонами про визнання договору дарування недійсним, та відмовила у позові. На даний час у провадженні судді знаходиться цивільна справа № 490/9339/15-ц між тими ж сторонами про визнання недійсним договору дарування, але з інших підстав. Вважає, що обидві справи мають однакові обставини та предмет спору, суддя досліджувала одні і тіж обставини, досліджувала майже однакові докази, та у нарадчій кімнаті суддя вже давала оцінку всім доказам та висловила свою позицію по справі, тому вважає, що суддя підлягає відводу, оскільки є сумніви в об'єктивності та неупередженості судді.

Представник позивача підтримав заяву позивача.

Відповідач та його представник проти задоволення заяви заперечують.

Суд, вислухавши позивача, вважає заявлений відвід таким, що не підлягає задоволенню.

Як вбачається із матеріалів справи, у провадженні суду знаходилась цивільна справа № 490/722/14-ц за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_5, ОСОБА_3 про визнання договору дарування недійсним на підставі ст. 230 ЦК України, у зв'язку із введенням в оману щодо обставин, які мають істотне значення

Рішенням суду від 17.09.2015 року, у задоволенні позову відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області рішення суду залишено без змін. Проте, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.03.2016 року, рішення та ухвала апеляційного суду були скасовані, а справу передано на новий судовий розгляд до суду першої інстанції, та на даний час справа знаходиться у провадженні судді Гуденко О.А.

Згідно ст. 21 ЦПК України, суддя, який брав участь у вирішенні справи в суді першої інстанції, не може брати участі в розгляді цієї самої справи в судах апеляційної і касаційної інстанцій, у перегляді справи Верховним Судом України, а так само у новому розгляді її судом першої інстанції після скасування попереднього рішення або ухвали про закриття провадження в справі.

На підставі викладеного, згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, справу № 490/722/14-ц розподілено до розгляду судді Гуденко.

У даній цивільній справі заявлено позовні вимоги про визнання договору дарування недійсним на підставі ст. 225 ЦК України, у зв'язку із вчиненням правочину особою, яка не усвідомлювала значення своїх дій.

Тобто, у даних справах різні підстави позову, та різні обставини, що підлягають з'ясуванню.

Крім того, згідно ч.3 ст. 23 ЦПК України, відвід (самовідвід) повинен бути вмотивованим і заявленим до початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами. Заявляти відвід (самовідвід) після цього дозволяється лише у випадках, коли про підставу відводу (самовідводу) стало відомо після початку з'ясування обставин у справі та перевірки їх доказами.

Із матеріалів справи слідує, що позивачу до початку з'ясування обставин по справі та перевірки їх доказами були відомі ті обставини, на які вона посилається в обґрунтування відводу, проте вона відвід не заявляла.

Підстави для відводу (самовідводу) передбачені статтею 20 ч.1 п.4 ЦПК України, відповідно до якої, суддя не може брати участі в розгляді справи, якщо:

1) під час попереднього вирішення цієї справи він брав участь у процесі як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, представник, секретар судового засідання;

2) він прямо чи побічно заінтересований у результаті розгляду справи;

3) він є членом сім'ї або близьким родичем (чоловік, дружина, батько, мати, вітчим, мачуха, син, дочка, пасинок, падчерка, брат, сестра, дід, баба, внук, внучка, усиновлювач чи усиновлений, опікун чи піклувальник, член сім'ї або близький родич цих осіб) сторони або інших осіб, які беруть участь у справі;

4) якщо є інші обставини, які викликають сумнів в об'єктивності та неупередженості судді;

5) було порушено порядок визначення судді для розгляду справи, встановлений частиною третьою статті 11-1 цього Кодексу.

Отже, виходячи із вищевикладеного, обставини для відводу судді, зазначені позивачем є необґрунтованими.

Таким чином, клопотання позивача про відвід судді не підлягає задоволенню, оскільки підстави для відводу, передбачені статтями 20, 21 ЦПК України, відсутні.

Керуючись ст.ст. 20, 21,23, 209, 210, 218 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ :

У задоволенні заяви позивача про відвід судді - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: О. В. Мамаєва