Категорія 43 Головуючий у 1 інстанції Фоміна Ю.В.
Доповідач Новосьолова Г.Г.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 липня 2016 року м. Бахмут

Апеляційний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Новосьолової Г.Г.,

суддів: Мальованого Ю.М., Кішкіної І.В.

за участю секретаря Ротар Я.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» на рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 березня 2016 року по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», третя особа Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії,

ВСТАНОВИВ:

10 березня 2016 року рішенням Краматорського міського суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», третя особа Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради, про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії задоволені частково.

Зобовязано ОСОБА_3 комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго», видати технічні умови на установлення квартирного засобу обліку теплової енергії у квартирі АДРЕСА_1.

Не погодившись з рішенням суду відповідач ОСОБА_3 комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго») подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити, мотивуючи неправильним застосуванням судом першої інстанції норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом першої інстанції не взято до уваги:

- вимоги позивача не відповідають існуючим Державним будівельним нормам, а саме п. 6.2.4 Державних будівельних норм України «»Житлові будинки. Основні положення (ДБН В.2.5-67) передбачено, оснащення засобом/ засобами обліку витрат теплової енергії для кожної квартири відповідно до вимог ДБН В.2.2-15. Положення п.5.26 державних будівельних норм України «Житлові будинки. Основні положення» (ДБН В.2.2-15) дозволяє влаштування при центральному опаленні по квартирний облік теплоспоживання лише у квартирах з горизонтальною системою опалення. Будинок позивачки був спроектований та побудований з вертикальною системою опалення. Тому, проведення реконструкції внутрішньо будинкової системи опалення будинку є неможливим, оскільки це потребує виконання ряду технічних умов та передбачення такої можливості в проекті цього будинку, але у звязку з існуючими проектуваннями вертикальної системи опалення будинку може істотно погіршити опалення в сусідніх квартирах по спільному стояку і сусідніх з ним.

- для можливості переобладнання системи опалення , яка знаходиться в спільній сумісній власності, необхідна згода усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, що розташовані у житловому будинку,

В судове засідання позивачка ОСОБА_1, представники відповідачів виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» та представник третьої особа Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради не зявилися, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про що свідчать телефонограми в матеріалах справи, які зареєстровані у журналі телефонограм за № 3189, 3190, 3191 (а.с.153).

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_4, просив апеляційну скаргу відхилити, рішення суду першої інстанції залишити без змін.

До апеляційного суду надійшли заяви від відповідача ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» про підтримання доводів апеляційної скарги та розгляду справи за їх відсутності та від позивачки ОСОБА_1 про розгляд справи за її відсутності (а.с.155-156,160-161).

Відповідно до частини 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Вислухавши суддю - доповідача, представника позивачки ОСОБА_4, дослідивши матеріали цивільної справи, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 303 ЦПК України, апеляційний суд під час розгляду справи в апеляційному порядку перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.

Згідно апеляційної скарги відповідачем рішення суду оскаржується зобовязання видати технічні умови, тому апеляційний суд відповідно до частини 1 ст. 303 ЦПК України перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду лише в цій частині.

В частині відмови у визнанні неправомірним відмови у видачі технічних умов рішення суду сторонами не оскаржується.

Перевіряючи справу в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, апеляційний суд виходить з наступного:

Відповідно до вимог ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим, ухваленим на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно із розясненням Пленуму Верховного Суду України, що міститься в п.2 постанови « Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18 грудня 2009 року, рішення є законним тоді, коли суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст.2 ЦПК , вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК , а також правильно витлумачив ці норми. Якщо спірні правовідносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Обґрунтованим вважається рішення, ухвалене на основі повно всебічно зясованих обставинах, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень,підтверджених доказами, які були досліджені у судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також, якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Судом першої інстанції встановлено і це підтверджується матеріалами справи.

03 грудня 2015 року позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа обласного комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», третя особа Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради про визнання дій неправомірними та зобовязання вчинити певні дії, мотивуючи свої вимоги, тим, що вона є власником квартири АДРЕСА_2, а тому вирішила встановити у квартирі прилад обліку теплової енергії.

Рішенням Краматорської міської ради від 20 травня 2015 року за №294 їй погоджено переобладнання зазначеної квартири у звязку з встановленням інженерного обладнання (вузла комерційного обліку витрат тепла в системі опалення) та перенесення нагрівальних приладів згідно проекту та технічним умовам. Після чого вона звернулася із заявою про видачу технічних умов до виробничої одиниці «Краматорськміжрайтепломережа» ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго», яка є поставщиком теплової енергії. Листом №1112/04 від 04 серпня 2015 року їй було відмовлено у наданні технічних умов. Вважає, що відмова відповідача є незаконною та такою, що протирічить законодавству та рішенню Краматорської міської ради від 20 травня 2015 року. Враховуючи викладене просила суд зобовязати відповідачів визнати неправомірним відмову у наданні технічних умов на переобладнання квартири у звязку з встановленням інженерного обладнання (вузла комерційного обліку витрат тепла в системі опалення) та перенесення нагрівальних приладів згідно з проектом та технічними умовами. Зобовязати відповідачів видати їй технічні умови на переобладнання квартири у звязку з встановленням інженерного обладнання (вузла комерційного обліку витрат тепла в системі опалення) та перенесення нагрівальних приладів згідно з проектом та технічними умовами в квартирі та вирішити питання стосовно судових витрат (а.с.2-5).

26 листопада 2014 року відповідно до договору купівлі продажу ОСОБА_5 стала власником квартири АДРЕСА_3 (а.с.8).

26 листопада 2014 року згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, право власності на квартиру АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_5 (а.с.9).

20 травня 2015 року рішенням Краматорської міської ради за №294 погоджено переобладнання зазначеної квартири ОСОБА_5, у звязку з встановленням інженерного обладнання (вузла комерційного обліку витрат тепла в системі опалення) та перенесення нагрівальних приладів згідно проекту та технічними умовами (а.с.11).

Як вбачається з матеріалів справи, позивачка звернулась до ВП ОКП «Краматорськтеплоенерго», яка є енергопостачальною організацією в будинок №36 по вул. Паркова у м. Краматорськ Донецької області, із заявою (з усіма необхідними додатками) про видачу їй технічних умов.

Листом ВП ОКП «Краматорськтеплоенерго від 04 серпня 2015 року за №1112/04 позивачки ОСОБА_5 було фактично відмовлено у видачі технічних умов на переобладнання приміщення у звязку зі встановленням квартирного засобу обліку теплової енергії на тій підставі, що згідно розяснень Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово - комунального господарства від 28 листопада 2014 року «З питань встановлення засобів обліку (лічильників) теплової енергії у житловому приміщенні багатоквартирного будинку», існуючи внутриквартирні системи опалення за відсутності окремого теплового вводу не мають технічної можливості без капітальної реконструкції інженерних комунікацій будинку встановити в окремій квартирі лічильник теплової енергії. Згідно з нормативними документами ДБН В.2.5.-67:2013 «Опалення, вентиляція та кондиціювання» і ДБН 2.2.-15-2005 «Житлові будинки. Основні положення» поквартирні прилади обліку теплової енергії повинні встановлюватися в житлових будинках, обладнаних горизонтальним розведенням внутрішньобудинкової системи опалення. Оснащення поквартирними приладами обліку теплової енергії, при існуючій вертикальної однотрубної системі в будинку, зазначеними нормативними документами не допускається (а.с.12).

15 серпня 2015 року позивачка ОСОБА_5 зареєструвала шлюб з ОСОБА_6, прізвище після реєстрації шлюбу - ОСОБА_1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.7) .

27 січня 2016 року та 08 лютого 2016 року ухвалами Краматорського міського суду Донецької області до участі у справі в якості співвідповідача залучений ОСОБА_3 комунальне підприємство «Донецьктеплокомуненерго» (далі ОКП «Донецьктеплокомуненерго»), в якості третьої особи Управління жилого та комунального господарства Краматорської міської ради (а.с.85, 88).

Суд першої інстанції задовольняючи частково позовні вимоги в частині зобовязання ОКП «Донецьктеплокомуненерго», який є юридичною особою, видати технічні умови на установлення квартирного обліку теплової енергії обґрунтовано виходив з Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630 та що відмова відповідачів не ґрунтується на положеннях Правил технічної експлуатації теплових установок і мереж.

Такий висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи і вимогам діючого цивільного законодавства.

Правовідносини, які склалися між сторонами регулюються нормами Закону України «Про теплопостачання» від 02 червня 2005 року № 2633-IV (ст.1, 24), Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року N 630 (п.29, 32), Правилами користування тепловою енергією, затвердженими Постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198 (п.8), Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затвердженими Наказом Державного комітету з питань житлово-комунального господарства від 17 травня 2005 року № 76 (п.1.4), Правилами технічної експлуатації теплових установок і мереж, затвердженими Наказом Міністерства палива та енергетики від 14 лютого 2007 року № 71 (п.7.2.31).

Пунктами 1.4.1, 1.4.2, 1.4.3, 1.4.5 Правил утримання жилих будинків та при будинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства N 76 від 17 травня 2005 року, визначено, що переобладнання і перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень дозволяється робити після одержання дозволу виконавчого комітету місцевої ради відповідно до законодавства.

Переобладнання жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень містить у собі - улаштування в окремих жилих будинках, жилих і нежилих у жилих будинках приміщеннях індивідуального опалення та іншого інженерного обладнання, перенесення нагрівальних, сантехнічних і газових приладів тощо.

Цими ж Правилами встановлено, що для одержання дозволу на переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень їх власник або уповноважена ним особа, наймач (орендар) приміщення за згодою його власника подають до органу місцевого самоврядування заяву про надання дозволу на переобладнання або перепланування та, у разі необхідності, можуть подаватися такі документи: копія свідоцтва на право власності або договору найму (оренди) приміщення; копія поповерхових планів, завірених в установленому порядку; проект переобладнання або перепланування жилих будинків, жилих і нежилих у жилих будинках приміщень, погоджений в установленому порядку; згода власників, співвласників (наймачів) або уповноважених ними осіб на переобладнання та перепланування приміщень, що перебувають у їх спільній власності.

До цього переліку не входить надання згоди всіх власників багатоквартирного будинку на переобладнання (перепланування) конкретної квартири з метою встановлення лічильника тепла.

Положеннями п. 12.3.2 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт" визначено, що за відсутності технічної можливості облаштування системи централізованого опалення поквартирними лічильниками теплоспоживання при відповідному обґрунтуванні допускається застосовувати вертикальну систему опалення з можливістю обладнання/дообладнання зазначеної системи відповідно запірно-регулювальною арматурою згідно з вимогами СНиП 2.04.05, ДБН В.2.2-15, ДБН В.2.5-39, а також можливістю влаштування приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах для обліку фактичного теплоспоживання квартирами.

З письмових пояснень третьої особи Управління житлового та комунального господарства Краматорської міської ради, які надавались у суді першої інстанції, вбачається, що 22 квітня 2014 року рішенням Краматорської міської ради №37/У1-88 затверджений «Порядок встановлення та експлуатації засобів обліку теплової енергії на території м. Краматорська, де зазначено, що у разі погодження переобладнання приміщення після отримання відповідного рішення виконкому міської ради споживач зобовязаний розробити робочий проект на встановлення квартирного засобу обліку. Для розробки робочого проекту споживач повинен отримати технічні умови у теплопостачальної організації на виконання вищезазначених робіт відповідно до їх повноважень. Отримані технічні умови від управління житлового та комунального господарства не скасовують необхідність отримання споживачем необхідних технічних умов від ВО «Краматорсьміжрайтепломережа» (а.с.104-105).

Згідно вказаного Порядку на відповідача покладено зобовязання надати технічні умови на виконання робіт по переобладнанню.

20 травня 2015 року рішенням Краматорської міської ради за №294 погоджено переобладнання зазначеної квартири ОСОБА_1О.(ОСОБА_5О.), у звязку з встановленням інженерного обладнання (вузла комерційного обліку витрат тепла в системі опалення) та перенесення нагрівальних приладів згідно проекту та технічними умовами (а.с.11).

З матеріалів справи вбачається, що відповідач взагалі не розглядав питання щодо технічних умов встановлення лічильника тепла в квартирі позивача та не обговорював усі можливі технічні варіанти встановлення приладу, не зазначив які заходи неможливо виконати, чи взагалі потрібно втручання в будинкову систему теплопостачання, встановлення лічильника можливе в квартирі чи поза її межами тощо.

Відповідно до ч.2 ст. 383 ЦПК України власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, - за умови, що ці зміни не призведуть до порушень прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку.

Суд першої інстанції при розгляді справи перевіряв доводи відповідача щодо технічної неможливості встановлення лічильника теплової енергії, рішення суду містить висновок про необґрунтованість та недоведеність такого заперечення. Проте, в апеляційній скарзі відповідач знову посилається на технічну неможливість переобладнання в одній квартирі та зазначає, що в даному випадку можливе лише переобладнання загально будинкової системи опалення та встановлення лічильників тепла у всіх квартирах будинку.

Як вбачається з матеріалів справи відповідачем не надано обґрунтувань тому, що технічна можливість встановлення квартирного лічильника теплової енергії у квартирі позивача відсутня.

Апеляційним судом відповідно до ч.4 ст. 10 ЦПК України представнику позивача надано розяснення про можливість вчинення процесуальних дій, зокрема, щодо призначення будівельно-технічної експертизи. Проте, представник позивача визнав достатніми надані докази і будь-яких клопотань з цього приводу не надав.

Відповідно до ч.3 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з положень ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Технічні умови нормативний документ, що встановлює технічні вимоги, яким повинна відповідати продукція, процес або послуга , та визначає процедури, за допомогою яких може бути встановлено чи дотримані такі вимоги. Технічні умови (далі ТУ) це комплекс умов та вимог щодо інженерного забезпечення об'єкта з визначенням джерел енергоносіїв, приймальних систем водовідведення, спеціальних умов експлуатації, місць приєднання до відповідних зовнішніх інженерних мереж, розрахункових інженерних навантажень, умов здійснення будівництва.

Отже, апеляційний суд вважає, що відповідач має видати позивачу технічні умови на встановлення квартирного приладу обліку теплової енергії, де і має зазначити комплекс умов та вимог щодо інженерного забезпечення вказаного обєкта з визначенням джерел теплоносіїв, приймальних систем водовідведення, спеціальних умов експлуатації, місць приєднання до відповідних зовнішніх мереж, розрахункових інженерних навантажень, умов здійснення відповідних робіт.

Виходячи з встановлених обставин, наданих сторонами доказів та вимог закону вбачається, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов до висновку про задоволення позовних вимог в частині зобовязання надання технічних умов, оскільки відповідач як під час розгляду справи у суді першої інстанції не надав доказів щодо відсутності технічної можливості облаштування системи централізованого опалення по квартирними лічильниками, так і під час розгляду у суді апеляційної інстанції не були встановлені такі докази.

Довід апеляційної скарги про те, що вимоги позивача не відповідають існуючим Державним будівельним нормам, а саме пунктом 6.24 Державних будівельних норм України «»Житлові будинки. Основні положення (ДБН В.2.5-67) передбачено оснащення засобом/ засобами обліку витрат теплової енергії для кожної квартири відповідно до вимог ДБН В.2.2-15. Положення п.5.26 державних будівельних норм України «Житлові будинки. Основні положення» (ДБН В.2.2-15) дозволяє влаштування при центральному опаленні по квартирний облік теплоспоживання лише у квартирах з горизонтальною системою опалення. Будинок позивачки був спроектований та побудований з вертикальною системою опалення. Тому, проведення реконструкції внутрішньо будинкової системи опалення будинку є неможливим, оскільки це потребує виконання ряду технічних умов та передбачення такої можливості в проекті цього будинку, але у звязку з існуючими проектуваннями вертикальної системи опалення будинку може істотно погіршити опалення в сусідніх квартирах по спільному стояку і сусідніх з ним, є неспроможним з наступних підстав.

Вимогами п. 12.3.2 ДБН В.3.2-2-2009 "Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт" визначено, що за відсутності технічної можливості облаштування системи централізованого опалення поквартирними лічильниками теплоспоживання при відповідному обґрунтуванні допускається застосовувати вертикальну систему опалення з можливістю обладнання/дообладнання зазначеної системи відповідно запірно-регулювальною арматурою згідно з вимогами СНиП 2.04.05, ДБН В.2.2-15, ДБН В.2.5-39, а також можливістю влаштування приладів-розподілювачів теплової енергії на опалювальних приладах для обліку фактичного теплоспоживання квартирами.

Вбачається, що відповідач взагалі не розглядав питання щодо технічних умов встановлення лічильника тепла в квартирі позивача та не обговорював усі можливі технічні варіанти встановлення приладу , не зазначив які заходи неможливо виконати, чи потрібно втручання в будинкову систему теплопостачання, встановлення лічильника можливе в квартирі чи поза її межами.

Відповідач не зазначив яким чином встановлення лічильника теплової енергії у квартирі позивача призведе до порушень прав власників інших квартир, у чому полягає порушення санітарно-технічних умов та правил експлуатації будинку.

Що стосується доводу апеляційної скарги про те, що для можливості переобладнання системи опалення, яка знаходиться в спільній сумісній власності, необхідна згода усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, що розташовані у житловому будинку, то він є безпідставним.

Рішенням Краматорської міської ради №37/У1-88 від 24 квітня 2014 року затверджений «Порядок встановлення та експлуатації засобів обліку теплової енергії на території м. Краматорська. Встановлення квартирного засобу обліку здійснюється за заявою споживача, до якої додається : копія документа, яка підтверджує право власності ( користування, найму), згода співвласників приміщення, копія паспорту для фізичних осіб, копія технічного паспорту приміщення (а.с.167-171).

Таким чином, згода співвласників багатоквартирного будинку на встановлення лічильника теплопостачання в конкретній квартирі не вимагається.

Рішення суду постановлено у відповідності до норм матеріального і процесуального права і підстав для його скасування не встановлено.

У відповідності до частини 1 статті 308 ЦПК України суд апеляційної інстанції відхиляє апеляційну скаргу, якщо встановлює, що суд першої інстанції постановив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Керуючись ст.ст.308, 315 ЦПК України, апеляційний суд,

УХВАЛИВ:

Апеляційний скаргу ОСОБА_2 комунального підприємства «Донецьктеплокомуненерго» відхилити.

Рішення Краматорського міського суду Донецької області від 10 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Судді