У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 березня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

суддів: Кадєтової О.В., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Фінансова ініціатива» про захист прав споживачів та стягнення коштів, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 13 грудня 2013 року між ним та відповідачем було укладено договір банківського вкладу № 254894 на суму 105 000,00 грн, відповідно до умов якого було відкрито депозитний рахунок № НОМЕР_1 строком до 18 березня 2015 року. Позивач після закінчення дії зазначеного договору, а саме 18 березня 2015 року, звернувся до банку із заявою про повернення вкладу та відсотків по ньому. Крім того, 27 та 30 березня 2015 року він звертався із заявами до відділення ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» м. Дніпропетровська про повернення грошових коштів, проте, на його вимоги відповідач не надав відповіді, не повернув кошти і не сплатив відсотки.

Позивач зазначав, що внаслідок протиправної поведінки відповідача щодо безпідставного утримування коштів і позбавлення його можливості розпоряджатися ними для задоволення життєвих потреб, йому, крім іншого, завдано й душевних страждань.

На підставі наведеного просив суд стягнути з відповідача кошти, з яких: 105 000,00 грн - сума вкладу; 223,55 грн - проценти за вкладом; 2 453,55 грн - упущена вигода; 353,83 грн - 3 % річних; 11 340,00 грн - інфляційні втрати; 129 150,00 грн - пеня та 5 000,00 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Заочним рішенням Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 грошові кошти за договором банківського вкладу № 254894 від 13 грудня 2013 року у сумі 105 000,00 грн, проценти у сумі 223,55 грн, 3 % річних за прострочення грошового зобов'язання у сумі 253,83 грн та інфляційні втрати у розмірі 11 340,00 грн. Вирішено питання відносно судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення несплачених відсотків в розмірі 2 453,55 грн скасовано і ухвалено у цій частині нове рішення, яким позовні вимоги про стягнення несплачених відсотків задоволено частково.

Стягнуто з ПАТ КБ «Фінансова ініціатива» на користь ОСОБА_1 несплачені відсотки за договором банківського вкладу № 254894 від 13 грудня 2013 року за період з 18 березня 2015 року по 23 червня 2015 року в розмірі 837,00 грн.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

В решті заочне рішення Марганецького міського суду Дніпропетровської області від 16 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_1 просить скасувати рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, заслухавши доповідача, обговоривши доводи скарги та вивчивши обставини, необхідні для ухвалення судового рішення судом касаційної інстанції, вважає, що підстави для скасування рішення апеляційного суду відсутні.

Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач порушив умови договору, тим самим позбавив позивача права вільно володіти та користуватися належними йому грошовими коштами, а тому для поновлення вказаного права позов в частині виплати суми вкладу, нарахованих процентів, з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також трьох відсотків річних згідно ст. 625 ЦК України підлягає до задоволення.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про стягнення пені та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, виходив з того, що чинним законодавством стосовно договорів банківського вкладу не передбачено покладення на банк обов'язку з відшкодування моральної шкоди у випадку невиконання його зобов'язань за договором банківського вкладу. Положення ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», яка встановлює відповідальність виконавця робіт (послуг) за її не виконання в обумовлений договором строк у вигляді сплати пені, спірних правовідносин не регулюють та не поширюються на порушення зобов'язання з повернення депозитних коштів. Крім того, умовами договору банківського вкладу, укладеного між сторонами, не передбачено відшкодування банком моральної шкоди у разі порушення ним зобов'язань.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог щодо стягнення несплачених відсотків та задовольняючи зазначені позовні вимоги, апеляційний суд виходив з того, що якщо внесені позивачем грошові кошти на його вимогу, у визначені договором строки, не повернуті, то це дає право на отримання процентів за користування депозитними кошами після спливу строку депозитного договору.

Висновки апеляційного суду відповідають нормам матеріального і процесуального закону, а також встановленим обставинам справи.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги, перевірені вивченням матеріалів справи, висновків суду апеляційної інстанції не спростовують та не дають підстав вважати, що при розгляді справи було неправильно застосовано норми матеріального права або порушено норми процесуального права, які призвели до неправильного вирішення спору.

Згідно з ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, за наслідками розгляду касаційної скарги суд касаційної інстанції має право постановити ухвалу про відхилення касаційної скарги і залишення судового рішення без змін, оскільки судом апеляційної інстанції не було допущено неправильного застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

З огляду на викладене, керуючись ч. 3 ст. 332, п. 1 ч. 1 ст. 336 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и в :

Касаційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 04 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Кадєтова
В.О. Кузнєцов
Г.І. Мостова