Справа № 219/2811/15-ц
Провадження №6/219/137/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Конопленко О.С.

за участю секретаря Троян Л.К.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву ОСОБА_1 про заміну та встановлення способу і порядку виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась до Артемівського міськрайонного суду Донецької області з заявою про заміну та встановлення способу і порядку виконання рішення, посилаючись на те, що 22 червня 2015 року Артемівським міськрайонним судом Донецької області прийнято рішення суду, яким позовні вимоги ОСОБА_1 до департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації та комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково та стягнути з комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 16540 (шістнадцять тисяч пятсот сорок) гривень 50 (пятдесят) копійок та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1812 (тисяча вісімсот дванадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки. Заявник звернулась до головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області з заявою від 27 січня 2016 року № 3 про виконання вищевказаного рішення суду. Головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області своїм листом від 11 лютого 2016 року за вих. № 09.2-08 повернуло виконавчий лист на підставі п.9 Порядку з огляду на те, що відповідач на цей час не є клієнтом будь якої установи Державної казначейської служби України. Заявницею зазначено, що відповідач станом на 01 липня 2014 року обслуговувався в Управлінні Державної казначейської служби м. Горлівка, проте в грудні 2015 року вказане управління зареєстровано за адресою: м. Артемівськ (нині Бахмут), вул. Артема (нині Миру), буд. 44, однак фактично за вказаною адресою дана установа не перебуває та не виконує свої функціональні обовязки, у звязку з чим заявником і направлявся виконавчий документ до Головного управління Державної казначейської служби України у Донецькій області. Також заявник зазначає, що має інформацію щодо того, що на рахунку відповідача № 8808, який відкрито у УДКС м. Горлівка, знаходяться грошові кошти, які поступали на рахунок від надання послуг фізичним та юридичним особам. Враховуючи, що головне управління Державної казначейської служби України у Донецькій області продовжує облік грошових коштів на рахунок установ, а також те, що вказані кошти не є бюджетними, заявник вважає, що вони повинні обліковуватися на вказаному рахунку до цього часу. З урахуванням вищевикладеного, просить суд змінити порядок виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2016 року про стягнення з Комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на її користь заборгованості по заробітній платі в сумі 16540,50 гривень та компенсації за невикористану відпустку в сумі 1812,63 гривень, шляхом стягнення з рахунку № 8808, який відкритий у управлінні державної Казначейської служби у м. Горлівка.

Заявник до судового засідання не зявилась, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлялась належним чином, надала суду заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що викладені в заяві вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити.

Представник Комунальної лікувально-профілактичної установу «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» до судового засідання не зявився, про дату, час та місце розгляду заяви повідомлявся належним чином, клопотань про відкладення слухання справи або про розгляд справи на адресу суду від нього не надходило.

Суд відповідно до ст. 373 ЦПК України вважає за можливе розглядати заяву без участі осіб, які беруть участь у справі, оскільки їх неявка не перешкоджає розгляду питання про зміну чи встановлення способу і порядку виконання судового рішення

У звязку з неявкою сторін та у відповідності до ст. 197 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалося.

Суд, дослідивши заяву та додані до неї матеріали, вважає, що заява задоволенню не підлягає, виходячи із наступного.

Судом встановлено, що 22 червня 2015 року рішенням Артемівського міськрайонного суду Донецької області позовні вимоги ОСОБА_1 до департаменту охорони здоровя Донецької обласної державної адміністрації та комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» про стягнення заборгованості по заробітній платі задоволено частково та стягнути з комунальної лікувально-профілактичної установи «Міський наркологічний диспансер м. Горлівки» на користь ОСОБА_1 заборгованість з заробітної плати за період з липня 2014 року по грудень 2014 року включно в сумі 16540 (шістнадцять тисяч пятсот сорок) гривень 50 (пятдесят) копійок та компенсацію за невикористану відпустку в сумі 1812 (тисяча вісімсот дванадцять) гривень 63 (шістдесят три) копійки.

Відповідно ст. 373 ЦПК України за наявності обставин, що утруднюють виконання рішення (хвороба боржника або членів його сім'ї, відсутність присудженого майна в натурі, стихійне лихо тощо), за заявою державного виконавця або за заявою сторони суд, який видав виконавчий документ, у десятиденний строк розглядає питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення в судовому засіданні з викликом сторін і у виняткових випадках може відстрочити або розстрочити виконання, змінити чи встановити спосіб і порядок виконання рішення.

Відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 845 від 03 серпня 2011 року «Про затвердження Порядку виконання рішень про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників», а саме пункту 3 вказаного порядку рішення про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів або боржників виконуються на підставі виконавчих документів виключно органами Казначейства у порядку черговості надходження таких документів (про стягнення коштів державного та місцевих бюджетів з попереднім інформуванням Мінфіну, про стягнення коштів боржників у межах відповідних бюджетних призначень, наданих бюджетних асигнувань (залишків коштів на рахунках підприємств, установ, організацій).

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба, як єдиний орган примусового виконання, зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Частиною 1 статті 36 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у виняткових випадках за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим державний виконавець за власною ініціативою чи за заявою сторін, а також самі сторони мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про відстрочку або розстрочку виконання, а також про встановлення або зміну способу і порядку виконання.

Поняття «спосіб і порядок» виконання судового рішення мають спеціальне значення, яке розраховане на виконавче провадження. Зміна способу та порядку виконання рішення це визначена законодавством послідовність і зміст вчинення виконавчих дій державним виконавцем, а також права і обовязки субєктів виконавчого провадження під час їх вчинення. Тобто судом вживаються нові заходи для реалізації рішення суду в разі неможливості його виконання у порядку і спосіб, що встановлені раніше.

Спосіб виконання рішення визначається на підставі встановлених у ст. 16 ЦК способів захисту цивільних прав. Зокрема, способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обовязку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Зміна способу і порядку виконання рішення полягає у заміні одного заходу примусового виконання іншим.

При вирішенні питання про зміну способу виконання суд повинен зясувати обставини, що свідчать про абсолютну неможливість виконання рішення.

Під час розгляду заяв державного виконавця чи сторони про відстрочку або розстрочку виконання рішення, встановлення або зміну способу й порядку його виконання суду потрібно мати на увазі, що відповідно до ст. 373 ЦПК їх задоволення можливе лише у виняткових випадках, які суд визначає виходячи з особливого характеру обставин, що ускладнюють або виключають виконання рішення (хвороба боржника або членів його сімї, відсутність у нього майна, яке за рішенням суду має бути передане стягувачу, стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо).

Слід зазначити, що наведений у ст. 373 ЦПК перелік найбільш характерних виняткових обставин, що можуть враховуватися судом під час розгляду питання про відстрочку або розстрочку виконання, зміну чи встановлення способу і порядку виконання рішення, не є вичерпним.

Стаття 373 ЦПК не повязує суд зі згодою сторони на вжиття передбачених законом заходів.

Згідно з вимогами статей 10, 60, 373 ЦПК саме заявники зобовязані довести зазначений локальний предмет доказування.

Разом з тим, заявник ОСОБА_1 ставить вимоги, які не є зміною способу і порядку виконання рішення суду, оскільки в своїй заяві зазначає фактично той самий порядок виконання судового рішення, який був визначений рішенням суду. Крім того, заявник (стягувач) не позбавлена можливості повідомити орган, який виконуватиме судове рішення, про номер розрахункового рахунку боржника.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про відмову в задоволені заяви про зміну та встановлення способу і порядку виконання судового рішення.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 60, 373 ЦПК України суд

УХВАЛИВ:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про заміну та встановлення способу і порядку виконання рішення Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 22 червня 2015 року відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя О.С. Конопленко