У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 грудня 2016 року суддя Подільського районного суду м.Києва Ларіонова Н. М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И В :

До Подільського районного суду м.Києва надійшла вищевказана позовна заява, в якій позивач просить розірвати зареєстрований з відповідачем 30.09.2000 р. шлюб, в якому вони мають двох неповнолітніх дітей.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, вважаю, що вищевказаний позов слід залишити без руху за таких підстав.

На порушення вимог ст.119 ч.2 п.2 ЦПК України в позові не зазначені місце проживання (перебування) або місцезнаходження відповідача (в позові вказано тільки місце народження).

А відтак вказаний позов не відповідає вимогам ст.119 ЦПК України, тому на підставі ст. 121 ч.1 ЦПК України підлягає залишенню без руху з наданням позивачеві строку для усунення вищевказаних недоліків з роз'ясненням того, що в разі їх не усунення у встановлений судом термін вищевказана позовна заява буде визнана неподаною та повернута позивачеві.

Крім того, слід звернути увагу позивача на те, що позови про розірвання шлюбу розглядаються судами за правилом загальної територіальної підсудності, передбаченої ст.109 ч.1 ЦПК України, - за зареєстрованим місцем проживання відповідача, або за правилом альтернативної територіальної підсудності, передбаченої ст.110 ч.2 ЦПК України (за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача), та ст.110 ч. 9 ЦПК України (до відповідача, місце реєстрації проживання або перебування якого невідоме, - за місцезнаходженням майна відповідача чи за останнім відомим зареєстрованим його місцем проживання або перебування чи постійного його заняття (роботи).

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 01.03.2013 р. № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» звернуто увагу судів на необхідність перевірки належності справ до їх підсудності (п.2).

Оскільки не зазначення інформації про місце проживання відповідача, позбавляє суд можливості визначити підсудність даного позову.

Прецедентна практика Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) виходить з того, що реалізуючи п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950) щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

Прецедентним є рішення ЄСПЛ у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 р. та «Круз проти Польщі» від 19.06.2001 р. У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним; воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує врегулювання з боку держави.

Таким чином,для розгляду районним судом вищевказаного позову, позивачу необхідно подати уточнену позовну заяву, в якій вказати адресу відповідача.

На підставі викладеного, керуючись ст.121 ЦПК України, -

У Х В А Л И В :

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, надавши позивачеві строк для усунення недоліків в 5 (п'ять) днів з дня отримання копії ухвали, в інакшому випадку позов вважати неподаним та повернути позивачеві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

СуддяН. М. Ларіонова