Провадження №2/200/4704/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 листопада 2016 року суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровську Шевцова Т.В., розглянувши клопотання позивача про забезпечення позову в цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики та поруки , -

В С Т А Н О В И Л А:

В провадженні Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення суми боргу за договором позики та поруки.

Разом з позовною заявою до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову, відповідно якої просить суд накласти арешт на все майно відповідача ОСОБА_2, в межах суми позовних вимог.

Необхідність накладення арешту аргументує тим, що відповідач ОСОБА_2 не повертає значну суму боргу, що свідчить про погіршення його фінансового становища та можливе відчуження ним належного йому майна, з метою ухилення від виконання майнових зобовязань.

Відповідно до вимог ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 151 ЦПК України забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Крім того, відповідно до ч.2 ст.151 ЦПК України, у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

У відповідності до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Види забезпечення позову відповідно до ст.152 ЦПК України встановлюються такі: 1) накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; 2) забороною вчиняти певні дії; 3) встановленням обов'язку вчинити певні дії; 4) забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; 5) зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; 6) зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; 7) передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Дослідивши матеріали справи, суд встановив, що ціна позову складає 2 000 000 грн., факт передачі коштів відповідачу ОСОБА_2 підтверджується розпискою від 20.11.2013 року, строк повернення коштів сплив, тому суд погоджується з доводами позивача щодо існування реальної загрози відчуження відповідачем належного йому майна з метою ухилення від виконання цивільного зобовязання, у звязку з чим заяву позивача слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 151-153 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

До вирішення спору по суті накласти арешт на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_2 /АДРЕСА_1, іпн /, де б воно не знаходилось та з чого б вона не складалось, в межах ціни позову, рівною 2 000 000 грн.

Ухвала підлягає негайному виконанню в порядку, встановленому для виконання судових рішень, строк предявлення ухвали до виконання 3 рік, до 28.11.2019 року.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня винесення ухвали. Апеляційна скарга повинна бути подана до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя Т.В.Шевцова