Справа №488/2667/16-ц 26.12.2016 26.12.2016 26.12.2016
Провадження №22-ц/784/2509/16
Справа № 488/2667/16-ц Головуючий 1 інстанції Селіщева Л.І.
Провадження № 22ц/784/2509/16 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_1
У Х В А Л А

іменем України

26 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючого Лисенка П.П.,

суддів: Серебрякової Т.В. та Самчишиної Н.В.,

із секретарем судового засідання Тищенком Л.С.,

без участі осіб, які беруть участь у справі,

переглянувши у відкритому судовому засіданні за апеляційною скаргою ОСОБА_2 ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року, постановлену по цивільній справі за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

у с т а н о в и л а :

06 липня 2016 року Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» (далі ТОВ «Порше Мобіліті») предявило до ОСОБА_3 та ОСОБА_2 зазначений позов, який обґрунтувало наступним.

20 жовтня 2014 року ТОВ «Порше Мобіліті» в простій письмовій формі уклало з ОСОБА_3 кредитний договір № 50011915 за умовами якого зобовязалося надати і надало, а позичальник взяв і використав грошові кошти на купівлю автомобіля VOLKSWAGEN Polo Sedan, 2014 року виробництва, у розмірі 200 457 гривень 58 копійок, що еквівалентно 15 479,35 доларів США та суму Додаткового кредиту у розмірі 58 958 гривень 10 копійок, що еквівалентно 4 552,75 доларів США, зобовязавшись натомість повернути взяті в кредит гроші не пізніше 15 жовтня 2019 року і сплачувати щомісячно відсотки за користування ними у розмірі 10,50% на рік.

У той же день, на забезпечення виконання названого кредитного договору, відповідно до Законодавства та Загальних положень, ОСОБА_2 своїм підписом у кредитному договорі та у всіх додатках до нього, поручилася перед ТОВ «Порше Мобіліті» за виконання ОСОБА_3 обовязків за цим договором, і як поручитель зобовязалась нести солідарну відповідальність за виконання всіх зобовязань позичальника.

Крім того, на забезпечення виконання зобовязань, ТОВ «Порше Мобіліті» з однієї сторони та ОСОБА_3 з другої сторони, уклали договір застави від 21 жовтня 2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованим в реєстрі за №2406, за яким Позичальник передав в заставу ТОВ «Порше Мобіліті», належний йому на праві приватної власності автомобіль VOLKSWAGEN Polo Sedan, 2014 року виробництва.

Не дивлячись на належну договірну поведінку ТОВ «Порше Мобіліті», позичальник взятого на себе обовязку належним чином не виконував, у звязку з чим, станом на 14 червня 2016 року заборгував кредитодавцю 395 988 гривень 40 копійок

Оскільки відповідач відмовляється сплатити заборгованість добровільно, ТОВ «Порше Мобіліті» вимушене було предявити зазначений позов і просити суд в рахунок погашення заборгованості за кредитом, стягнути з відповідачів солідарно заборговані грошові суми.

Ухвалою Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року за позовною заявою ТОВ «Порше Мобіліті» було відкрито провадження у справі і призначено її до судового розгляду.

ОСОБА_2 подала на цю ухвалу апеляційну скаргу, в якій просила її скасувати й направити справу за підсудністю до Центрального районного суду м. Миколаєва, оскільки вона проживає на території Центрального району м. Миколаєва.

Апеляційну скаргу слід відхилити, оскаржену ухвалу суду залишити без змін, оскільки суд постановив її у відповідності з нормами процесуального права.

Відкриваючи провадження у цивільній справі на підставі позовної зави Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті», суддя районного суду виходив з того, що вона подана та оформлена в порядку, встановленому ЦПК України, і підсудна саме Корабельному районному суду м. Миколаєва.

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Миколаївської області погоджується з такими висновками суду 1 інстанції, вважає їх вірними, обґрунтованими й законними.

Так, відповідно до положень статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України, а також постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009р. N 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» кожна особа має право в порядку, встановленому ЦПК України звернутися до належного за підсудністю суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

При здійсненні правосуддя у цивільних справах суд першої інстанції, неухильно дотримуючись норм матеріального та процесуального права, повинен забезпечити їх справедливий, неупереджений та упродовж розумного, але не більш встановленого законом строку розгляд і вирішення з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Згідно з частиною третьою статті 8 Закону України від 7 липня 2010 року «Про судоустрій і статус суддів» ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у суді, до підсудності якого вона віднесена процесуальним законом.

Вирішуючи питання про відкриття провадження у справі, суд повинен виходити з того, що згідно зі статтею 124 Конституції України юрисдикція загальних судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі, а за частинами першою і другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ за Кодексом адміністративного судочинства України (стаття 17) або Господарським процесуальним кодексом України (статті 1,12) віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів. Законом може бути передбачено розгляд інших справ за правилами цивільного судочинства.

В силу ст. 107 ЦПК України всі справи, що підлягають вирішенню в порядку цивільного судочинства, розглядаються судом першої інстанції, якими є районні, районні у містах, міські та міськрайонні суди. Законодавчі акти, які по-іншому визначають суди першої інстанції щодо певних цивільних справ, відповідно до частини третьої статті 2 ЦПК України не можуть бути застосовані.

Питання про підсудність справ визначається ЦПК України, зокрема, главою 1 розділу III - щодо справ позовного провадження.

Так, за ч. 1 ст. 109 ЦПК України, яка носить загальний характер, позови до фізичної особи предявляються за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її перебування.

Позови до кількох відповідачів, які проживають або знаходяться в різних місцях, відповідно до ч. 1 ст. 113 ЦПК України, предявляються за місцем проживання або місцезнаходженням одного з відповідачів за вибором позивача.

Як вбачається з довідок відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Миколаєві від 03 жовтня 2016 року (а.с. -91,92) обидва відповідача зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1, а тому саме названий будинок і слід, відповідно до ст. 29 ЦПК України, вважати місцем їх проживання.

Оскільки зазначена адреса за своєю територіальністю відноситься до Корабельного району м. Миколаєва, то, за дотримання позивачем порядку подання та оформлення позовної заяви за місцем проживання хоча б одного з відповідачів, Корабельний районний суд м. Миколаєва зобовязаний був її прийняти, і на її підставі - відкрити провадження у справі.

Саме так і діяв названий районний суд, вчинивши з таких же мотивів вказану процесуальну дію, а тому підстав для задоволення апеляційної скарги немає.

Що ж до твердження особи, яка подала апеляційну скаргу, про непідсудність даної цивільної справи Корабельному районному суду м. Миколаєва, то воно не може бути взяте до уваги, оскільки ґрунтується на помилковому тлумаченні саме названою особою чинного процесуального законодавства.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Ухвалу Корабельного районного суду м. Миколаєва від 11 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий Лисенко П.П.

Судді: Серебрякова Т.В.

ОСОБА_5