Справа № 212/4067/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 грудня 2016 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, в складі: головуючого-судді Борис О.Н., з участю секретаря судового засідання Хазієвої Т.В., за участі позивача ОСОБА_1, відповідачів ОСОБА_2, ОСОБА_3, представників сторін: позивача - адвоката Калашникової І.В., відповідача ОСОБА_3 - ОСОБА_5, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, за прострочку грошового зобов'язання, -

В С Т А Н О В И В:

В липні 2016 року позивач звернувся до суду із позовом, уточнивши вимоги в листопаді 2016 року, просив стягнути з відповідачки ОСОБА_3 на свою користь суму боргу з урахуванням інфляції в розмірі 24529, 77 грн. та 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання в сумі 1370,88 грн., а всього 25900,65 грн. Крім того, позивач просив стягнути з ОСОБА_2 на свою користь суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі - 20755, 96 грн. та 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання в сумі 1159,97 грн., а всього 21915,93 грн. Також позивач просив стягнути з відповідачів судові витрати.

На підтвердження заявлених вимог позивач вказав, що відповідачка ОСОБА_2 є його донькою та перебувала у шлюбі з відповідачем ОСОБА_3 В 2010 році відповідачі вирішили купити собі квартиру АДРЕСА_2 в кредит, для першого внеску та оплати нотаріальних послуг їм потрібні були кошти. 17 серпня 2010 року позивач та його дружина ОСОБА_7 надали відповідачам у борг 30000 грн., які зобов'язалися повернути до 2013 року, про що написали розписку, в якій обидва розписались. ІНФОРМАЦІЯ_2 дружина позивача померла, він є її єдиним спадкоємцем , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за законом від 6 березня 2013 року. Стосунки у відповідачів не склались і вони віддавали свій борг окремо. Так, 19 серпня 2012 року відповідач ОСОБА_3 повернув 2000 грн., а дочка ОСОБА_2 в цей же день повернула 4000 грн. На теперішній час залишились не повернуті 24000 грн., отже борг відповідачі повинні повернути спільно, а саме відповідач ОСОБА_2 з урахуванням сплаченої нею суми боргу повинна повернути 11000 грн., а відповідач ОСОБА_3 - 13000 грн. З урахуванням індексу інфляції борг відповідача ОСОБА_2 за період з 1 січня 2013 року по 30 червня 2016 року складає - 20755,96 грн. та 3% річних складають 1159,97 грн., а разом 21915,93 грн. Борг відповідача ОСОБА_3 за вказаний період з урахуванням індексу інфляції становить 24529,77 грн. та 3% річних складають 1370,88 грн., а разом 25900,65 грн. Трирічний строк давності звернення до суду із позовом позивачем пропущено з поважних причин, тому він просив поновити строк позовної давності.

В судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги в повному обсязі, просили визнати поважними причини пропуску строку позовної давності та задовольнити вимоги в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги визнала в повному обсязі, заперечень не надала.

Відповідач ОСОБА_3 та його представник позовні вимоги не визнали в повному обсязі, просили застосувати позовну давність до вимог позивача та відмовити в позові в повному обсязі, про що надали відповідну письмову заяву. Крім цього відповідач пояснив, що про розписку , за якою були взяті у борг у позивача кошти, йому нічого не відомо, підпис , який міститься на цьому документі, йому не належить. З приводу придбання квартири АДРЕСА_2 пояснив, що остання була куплена за його особисті гроші та його батьків.

Свідок ОСОБА_8, допитана за клопотанням позивача, суду пояснила, що з подружжям відповідачів знайома тривалий час. Вказала, що саме у 2010 році вони спільно звертались до неї та її чоловіка з проханням позичити кошти на придбання власного житла - квартири. У 2012 році подружжя ОСОБА_3 посварились , з метою їхнього примирення вони запросили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у гості на святкування дня народження, під час якого останні повідомили , що на придбання квартири позичили грошей у батька ОСОБА_2, проте ОСОБА_3 не віддає позичені гроші, з- приводу цього у них сімейні сварки. Після цього інциденту частину грошей батькові ОСОБА_2 була подружжям ОСОБА_3 повернута. Вислухавши в судовому засіданні учасників процесу, свідка, проаналізувавши обставини справи, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч.1 ст. 15 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо:захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що з 10.10.2009 року відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.16). У шлюбі у відповідачів народився син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.17).

Як вбачається зі змісту розписки, оригінал якої надано позивачем до суду, 17 серпня 2010 року відповідачі ОСОБА_2 та ОСОБА_3 отримали 30000 грн. в борг для придбання квартири від позивача ОСОБА_1 та його дружини ОСОБА_7 Кошти зобов'язались повернути до 2013 року. Також у розписці містяться записи про часткове повернення боргу відповідачем ОСОБА_3 19 серпня 2013 року у сумі 2000 грн. та відповідачкою ОСОБА_2 в той же день у сумі 4000 грн. (а.с.11).

Згідно свідоцтва про смерть серії НОМЕР_1 дружина позивача - ОСОБА_7 померла ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с. 13). Згідно Свідоцтва про право на спадщину від 06.03.2013 року позивач ОСОБА_1 є єдиним спадкоємцем та прийняв спадщину після смерті дружини ОСОБА_7 (а.с.14).

Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Частиною 2 статті 1047 Цивільного кодексу України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

На підставі матеріалів справи встановлено, що сторони уклали договір позики в письмовій формі відповідно до ст. 1047 ЦК України.

Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Таким чином, судом встановлено та не заперечувалось сторонами по справі, що 17 серпня 2010 року відповідачі дійсно отримали від позивача та його дружини у борг 30000 грн., які зобов'язались повернути до 2013 року.

Оскільки дружина позивача померла до настання строку виконання зобов'язання за договором позики, позивач ОСОБА_1 як єдиний спадкоємець за законом на підставі ст.ст. 1216,1218 ЦК України має право вимоги до відповідачів щодо несплаченої суми боргу.

Відповідно до ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу.

Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від прострочених суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом.

Таким чином, позивач має право на повернення суми боргу з урахуванням встановлено індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від прострочених суми, оскільки інший розмір не встановлений договором між сторонами або законом.

Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За правилами ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до вимог ч. 5 зазначеної вище статті, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання.

Відповідно до ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропуску позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Обумовлений сторонами кінцевий строк повернення боргу - до 2013 року, при цьому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення боргу за розпискою в липні 2016 року, а отже з пропуском трирічного строку позовної давності. Позивачем також заявлено вимогу про визнання поважною причину пропуску строку позовної давності для звернення до суду.

Відповідачем заявлено про застосування строків позовної давності, про що подано суду відповідну заяву (а.с.51).

На підтвердження поважності причин пропуску строку позовної давності позивачем надано докази та зазначено, що він переживав трагічні моменти в житті - ІНФОРМАЦІЯ_4 помер його батько ОСОБА_12 (а.с.29), потім ІНФОРМАЦІЯ_3 померла дружина ОСОБА_7 (а.с.13), а ІНФОРМАЦІЯ_1 народився онук ОСОБА_11 (а.с.17). Як вбачається з медичного висновку від 06 лютого 2014 року дитина народжена з вродженою вадою розвитку - атрезією анусу( а.с.18). Як вбачається з наданих до суду виписок з медичних карт амбулаторного хворого ОСОБА_13, дитина неодноразово перебувала на тривалому стаціонарному лікуванні у КЗ «Дніпропетровська обласна дитяча клінічна лікарня» та йому проведено декілька операцій, зокрема з 08 листопада 2013 року до 03 грудня 2013, з 28 березня 2014 року до 03 квітня 2014 року, з 28 травня 2014 року до 18 вересня 2014 року, з 19 січня 2015 року до 03 лютого 2015 року, з 12 травня 2015 року до 23 травня 2015 року, з 14 вересня 2015 року до 26 вересня 2015 року, з 10 лютого 2016 року до 19 лютого 2016 року (а.с.19-25) .

З наданої позивачем довідки № 3693/16 від 24.06.2016 року вбачається, що малолітній онук ОСОБА_11 зареєстрований за адресою позивача - АДРЕСА_3 (а.с.27). Згідно Акту від 24.06.2016 року, складеному мешканцями буд.АДРЕСА_3 цього будинку проживає ОСОБА_2 разом з малолітнім ОСОБА_11 (а.с.28).

Крім того, ІНФОРМАЦІЯ_5 померла рідна сестра позивача ОСОБА_15 (а.с.31).

Таким чином, вивчивши надані документи, вислухавши пояснення сторін, суд дійшов висновку, що строк позовної давності пропущено позивачем з поважних причин, а отже на підставі ч.5 ст.267 ЦК України суд визнає поважними причини пропущення позовної давності та констатує, що порушене право позивача підлягає захисту, а заява відповідача про застосування строків позовної давності задоволенню не підлягає.

Перевіривши надані позивачем розрахунки, суд погоджується з ними і вважає за необхідне стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 25900, 65 грн., а з відповідачки ОСОБА_2 21915,93 грн. виходячи з наступного розрахунку.

Загальна сума отриманих відповідачами коштів становить 30000 грн., які отримані ними спільно, а отже в рівних частинах (30000:2=15000 грн.), з яких ОСОБА_2 повернула 4000 грн. і має повернути ще 11000 грн. (15000грн.-4000 грн.), а відповідач ОСОБА_3 повернув 2000 грн. боргу, отже має сплатити позивачу ще 13000 грн. (15000грн.-2000грн.) .

Індекси інфляції склали за період:

- з 1 січня 2013 року по 31 грудня 2013 року - 100,5%

- з 1 січня 2014 року по 31 грудня 2014 року - 124,9%

- з 1 січня 2015 року по 31 грудня 2015 року - 143,3%

- з 1 січня 2016 року по 30 червня 2016 року - 104,9%

Таким чином, з урахуванням індексу інфляції відповідач ОСОБА_2 повинна повернути позивачу 20755, 96 грн. (11000 грн. х 100,5% х 124,9% х 143,3% х 104,9%). Також відповідачка має сплатити позивачу 3% річних з простроченої суми, що складає 1159,97 грн. (11000 грн. : 365дн. : 100 х 1283дн.), а всього підлягає стягненню з відповідачки ОСОБА_2 21915,93 грн. (20755,96 грн.+1159,97 грн.).

Відповідач ОСОБА_3 з урахуванням індексу інфляції має повернути позивачу 24529,77 грн. (13000 грн. х 100,5% х 124,9% х 143,3% х 104,9%), а також 3% річних з простроченої суми - 1370,88 грн. (13000грн. : 365дн. : 100 х 3 х 1283дн.), а всього підлягає стягненню з відповідача ОСОБА_3 25900,65 грн. (24529,77 грн.+ 1370,88 грн.).

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами, суд керується ст. 88 ЦПК України, згідно якої стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 4, 10, 11, 60,61, 88, 212, 215,224-226 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 530, 543, 553, 554, 625, 1046-1050, 1054 ЦК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення боргу, за прострочку грошового зобов'язання - задовольнити.

Визнати причину пропуску строку ОСОБА_1 позовної давності для звернення з позовом до суду - поважною.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 24529 (двадцять чотири тисячі п'ятсот двадцять дев'ять) гривень 77 копійок та 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання в сумі 1370 (одна тисяча триста сімдесят) гривень 88 копійок, усього 25900 (двадцять п'ять тисяч дев'ятсот) гривень 65 копійок.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму боргу з урахуванням інфляції у розмірі 20755 (двадцять тисяч сімсот п'ятдесят п'ять) гривень 96 копійок та 3% річних за прострочку виконання грошового зобов'язання в сумі 1159 (одна тисяча сто п'ятдесят дев'ять) гривень 97 копійок, усього 21915 (двадцять одна тисяча дев'ятсот п'ятнадцять) гривень 93 копійки.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір в сумі 551 гривню 20 копійок.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 551 гривню 20 копійок.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області протягом десяти днів шляхом подачі апеляційної скарги через Жовтневий районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Суддя: О. Н. Борис