Справа № 200/1799/14-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді Кудрявцевої Т.О.

при секретарі Власенко К.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Комунального підприємства "Міжміське бюро технічної інвентаризації", Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа - Публічне акціонерне товариство комерційний банк "Надра", про визнання недійсним правочину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом. В обгрунтування своїх позовних вимог, з урахуванням уточнення, посилався на те, що йому стало відомо, що 15.02.2005 року Комунальне підприємство "Міжміське бюро технічної інвентаризації" прийняло рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка є його власністю. Вказане було здійснено на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2004 року, прийнятого під головуванням судді Дьоміна О.Л. У відповіді № з-24/07 від 16.10.2007 року на заяву він був повідомлений головою вказаного суду ОСОБА_4 про те, що рішення про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 не виносилося і така справа ніколи не розглядалася.

На початку 2012 року йому стало відомо про застосування наслідків цього нікчемного правочину, а саме про ухвалу судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Шевцової Т.В. від 30.11.2012 року про відновлення провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до нього про усунення перешкод в користуванні майном, виселення з належної йому квартири. Вказане спонукало його звернутися до суду з позовом про відновлення його порушеного права власності на вказану квартиру. Позивач вказує на те, що за наведених обставин ОСОБА_2 ввела в оману КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації", надавши неіснуюче судове рішення.

Посилаючись на зазначене, позивач просить поновити строк позовної давності для його звернення до суду, відновити його порушене право приватної власності на квартиру АДРЕСА_2 шляхом визнання вчиненого під впливом обману правочину - свідоцтва про реєстрацію права власності від 15.02.2005 року, реєстраційний номер 9893092, виданого КП "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" на ім"я ОСОБА_2, недійсним.

В судовому засіданні позивач з представником заявлені позовні вимоги з урахуванням уточнення підтримали.

В судове засідання представник Комунального підприємства "Міжміське бюро технічної інвентаризації" не з"явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, суду надано клопотання про розгляд справи без участі представника за наявними матеріалами та про прийняття рішення відповідно до вимог чинного законодавства.

Представник Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2 в судове засідання не з"явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав, посилаючись на їх необгрунтованість, просив застосувати строк позовної давності до вимог позивача.

В судове засідання представник третьої особи - Публічного акціонерного товариства комерційний банк "Надра" не з"явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином.

Вислухавши осіб, які з"явилися, дослідивши докази у справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачу на підставі ОСОБА_5 про право власності на житло від 09.11.1994 року на праві власності належала квартира АДРЕСА_1, загальною площею 48,8 кв.м.

Позивачу стало відомо про те, що 15.02.2005 року Комунальне підприємство "Міжміське бюро технічної інвентаризації" прийняло рішення про реєстрацію права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1, яка є його власністю. Вказане було здійснено на підставі рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2004 року, прийнятого під головуванням судді Дьоміна О.Л., про що Комунальним підприємством "Міжміське бюро технічної інвентаризації" 15.02.2005 року було видано ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно реєстраційний номер 9893092.

Як вбачається із вказаного оспорюваного позивачем ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року, реєстраційний номер 9893092, рішення про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_1 на ім"я власника ОСОБА_2 прийнято Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" 15.02.2005 року і підставою виникнення у неї права власності в ньому зазначено рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 22.01.2004 року б/н.

12.10.2007 року ОСОБА_1 звернувся з заявою до голови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, до якої долучив копію вищевказаного рішення суду, з тексту якого вбачається, що воно ухвалено 22.01.2004 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до податкової інспекції Бабушкінського району м. Дніпропетровська про визнання дійсною домашньої угоди та визнання права власності на квартиру, та яким визнана дійсною домашня угода між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_1 по купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1, визнано за ОСОБА_2 право власності на житлове приміщення по вказаній адресі, зобов"язано КП "ДМБТІ" зареєструвати право власності на вказану квартиру за ОСОБА_2 У заяві позивач посилався на те, що на підставі вказаного рішення зловмисники намагаються захопити його квартиру та просив перевірити вказане рішення та надати йомо оцінку.

Листом голови Ленінського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_4 від 16.10.2007 року за № з-24/07 позивач був повідомлений про те, що за даними канцелярії та архіву суду цивільна справа за позовом ОСОБА_2 до податкової інспекції Бабушкінського району м. Дніпропетровська про визнання дійсною домашньої угоди та визнання права власності на квартиру Ленінським районним судом м. Дніпропетровська не розглядалася, рішення про визнання права власності на квартиру АДРЕСА_2 судом не виносилося.

Таким чином, реєстрація права власності ОСОБА_2 на квартиру АДРЕСА_1 була здійснена Комунальним підприємством "Міжміське бюро технічної інвентаризації" на підставі неіснуючого рішення суду, що не спростовано в судовому засіданні.

Судом також встановлено, що 08.06.2007 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_7 було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого ОСОБА_2 передала у власність ОСОБА_7 квартиру АДРЕСА_3.

16.07.2007 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_3 було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу, відповідно до якого ОСОБА_7 передала у власність ОСОБА_3 квартиру АДРЕСА_3, в наслідок чого ОСОБА_3 набула право власності на вказану квартиру.

16.07.2007 року між Відкритим акціонерним товариством комерційний банк "Надра" та ОСОБА_3 було укладено договір іпотеки № 1158-Н/1, відповідно до умов якого з метою виконання зобов"язань іпотекодавця, що витікають з кредитного договору №8/2007/840-К/1158-Н від 16.07.2007 року, укладеного нею з ВАТ КБ "Надра", ОСОБА_3 передала в іпотеку квартиру АДРЕСА_3.

Позивач весь цей час, в тому числі і на час розгляду справи по суті, проживає у вказаній квартирі, право власності на яку зареєстровано за ОСОБА_3

Згідно до ч.1, 3 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п»ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).

Відповідно до ч.1 ст. 228 ЦК України правочинвважається таким, що порушує публічний порядок, якщо він був спрямований на порушення конституційних прав і свобод людини і громадянина, знищення, пошкодження майнафізичноїабо юридичної особи, держави, Автономної Республіки Крим, територіальної громади, незаконне заволодіння ним.

Відповідно до ч.1 ст. 230 ЦК України, якщо одна із сторін правочинунавмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним. Обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

У відповідності до ст.ст. 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Згідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін, при цьому кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст.57 цього Кодексу доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Таким чином, за наведених вище встановлених обставин позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, а ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року, реєстраційний номер 9893092, видане Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" на ім"я ОСОБА_2, підлягає визнанню недійсним.

В судовому засіданні представник ОСОБА_3 просив відмовити в задоволенні позову з підстав пропущення строку позовної давності, посилаючись на те, що позивачу, вже починаючи з 16.10.2007 року, тобто після отримання відповіді Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.10.2007 року, було відомо про порушене його право та про реєстрацію права власності на квартиру АДРЕСА_4 за ОСОБА_2, проте до суду із даним позовом він звернувся 03.02.2014 року. Також, представник зазначеного відповідача посилався на те, що провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном та виселення було відкрито Бабушкінським районним судом м. Дніпропетровська 13.05.2008 року, про що був повідомлений ОСОБА_1, який 20.11.2008 року заявив клопотання в судовому засіданні про зупинення розгляду справи.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Відповідно до ч.3 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності за вимогами про застосування наслідків нікчемного правочинупочинається від дня, коли почалося його виконання.

Відповідно до ч.3, 4, 5 ч. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту.

Встановлено, що ухвалою судді Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Шевцової Т.В. від 13.05.2008 року було відкрито провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про усунення перешкод в користуванні майном, виселення.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2012 року провадження по даній справі було зупинено на підставі п.4 ч.1 ст. 201 ЦПК України по заяві відповідача в зв"язку з веденням слідства по кримінальній справі за фактом заволодіння його майном, а саме квартирою 14 в будинку 55 по пр. Карла Маркса в м. Дніпропетровську.

Ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 30.11.2012 року провадження у даній цивільній справі було відновлено та справа призначена до розгляду.

В судовому засіданні позивач з представником посилалися на те, що після винесення судом ухвали від 30.11.2012 року про відновлення провадження у вказаній цивільній справі за позовом ОСОБА_3 та призначення справи до розгляду почалося виконання нікчемного правочину - ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року, реєстраційний номер 9893092, а тому з цього дня почався перебіг позовної давності за вимогами про застосування його наслідків, тому із даним позовом про визнання його недійсним позивач звернувся до суду з позовом для захисту своїх прав 03.02.2014 року, що в межах терміну позовної давності, встановленого ст. 257 ЦК України.

Зважаючи на положення ч.3 ст. 261 ЦК України, вищевказані доводи позивача з представником, звернення позивача до суду з позовом у даній справі 03.02.2014 року, суд вважає, що в силу положень ч.5 ст. 267 ЦК України, порушене право позивача підлягає захисту.

Задовольняючи позовні вимоги позивача про визнання недійсним ОСОБА_5 про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року, реєстраційний номер 9893092, суд вважає необхідним в силу ст.88 ЦПК України стягнути з відповідачів солідарно на користь позивача понесені ним витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88, 212-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити.

Визнати недійсним Витяг про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 15.02.2005 року, реєстраційний номер 9893092, виданий Комунальним підприємством "Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації" на ім"я ОСОБА_2.

Стягнути солідарно з Комунального підприємства "Міжміське бюро технічної інвентаризації", Реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 понесені витрати по справі сплачений судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Дніпропетровської області через Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Т.О.Кудрявцева