Справа №303/1971/16-ц
Номер стат. звіту - 46
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 листопада 2016 року м.Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Куцкір Ю.Ю.

при секретарі Славич М.В.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Мукачево цивільну справу за позовом представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області Головного управління Держземагенства у Закарпатській області та Ракошинська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться у власності,-

в с т а н о в и в:

Представник позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області Головного управління Держземагенства у Закарпатській області та Ракошинська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області про визнання недійсним Державного акту на право власності на земельну ділянку та скасування його реєстрації в книзі записів реєстрації Державних актів на право власності на землю та усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Також до суду звернулася із зустрічним позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, що знаходиться у власності.

Представник позивача за первісним позовом позов мотивує тим, що згідно даних погосподарської книги №1 за 2011-2015 років Ракошинської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області за дворогосподарством в с.Ракошино, вул.Європейська, 74 (стара назва - вул.Леніна, 74), яке зареєстроване за ОСОБА_1, зареєстровано земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,19 га для ведення особистого селянського господарства. Земельна ділянка межує із земельною ділянкою, яка зареєстрована за дворогосподарством в с.Ракошино, вул.Європейська, 72 (стара назва - вул.Леніна, 72), власником якої являється відповідач ОСОБА_5. Відповідно до листа з Управління Держземагенства у Мукачівському районі від 10.08.2015 року відомо про те, що відповідач 29.12.2012 року оформила на земельну ділянку, яка знаходиться в с.Ракошино, вул.Європейська, 72 Державний акт серії ЗК №009423, кадастровий номер - :01:001:0072, згідно якого за вказаним дворогосподарством значиться зареєстрованою земельна ділянка площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд. Також було здійснено запит до Ракошинської сільської ради Мукачівського району, де керівником сільської ради було надано повідомлення за №02-10/367 від 19.06.2015 року про те, що сільська рада не володіє інформацією щодо одержання Державного акту на право власності на земельну ділянку в с.Ракошино, вул.Європейська, 72 так як державний акт виготовляється в організаціях, які мають відповідні дозволи та ліцензії. У вказаному листі також сільська рада надала наявні в сільській раді картографічні матеріали на дворогосподарства в с.Ракошино, вул.Європейська, 72 та 74. Відповідно до письмового повідомлення за №02-13/367 від 09.06.2015 року Ракошинська сільська рада Мукачівського району повідомила також про те, що заяву ОСОБА_1 розглянуто в межах компетенції та відповідно до вимог чинного законодавства. У сільській раді було організовано зустріч ОСОБА_1 та ОСОБА_5 та представників організацій, які мають відповідні дозволи та ліцензії на здійснення геодезичної зйомки. Оскільки в ОСОБА_5 є державний акт на право власності на земельну ділянку за адресою: с.Ракошино, вул.Європейська, 72 їй рекомендовано винести межові знаки в натуру. Однак, знаючи що вищезазначений Державний акт на право власності на земельну ділянку відповідача містить багато помилок то скориставшись нагодою, а саме відсутністю позивача, відповідач неправильно вказав межі та перемістив в одному місці межу більше ніж на 0,70 м на земельну ділянку позивача, цим самим збільшивши площу своєї земельної ділянки. Також не виключено, що у протоколі погодження меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) біля прізвища та ініціалів позивача, як суміжного землекористувача, підпис виконано невідомою особою, так як про час та місце вчинення такої дії останню не було повідомлено.

Відповідач ОСОБА_5 свій зустрічний позов мотивує тим, що позивач ОСОБА_1 зазначає в своєму позові неправдиві дані, а саме: відповідно до первісного позову ОСОБА_1 зазначає, що відповідач скористалася відсутністю позивача та самовільно збільшила площу своєї земельної ділянки перемістивши межу в одному місці більше ніж на 0,70 м. на землю позивача. Земельна ділянка, яка знаходиться у її власності з усіма збудованими на ній будівлями та надвірними спорудами була частково успадкована нею згідно заповіту її бабусі ОСОБА_6, а частково згідно договору купівлі-продажу укладеного між нею та ОСОБА_7 Також зазначає, що жодних змін у межі земельної ділянки нею внесено не було, тим більше шляхом переміщення межових знаків. Нею було приватизовано виключно ту земельну ділянку, яку використовували попередні власники (землекористувачі) ОСОБА_6 та ОСОБА_7. Навпаки згідно даних погосподарської книги 90-років мною приватизовано на 100 м.кв. менше площі земельної ділянки ніж використовували попередні землекористувачі. Однак, за життя попередніх землекористувачів, у позивача не виникали ніяких сумнівів щодо меж. Натомість після смерті спадкодавця та продавця вважаючи, що вона не володіє інформацією щодо меж земельної ділянки попередніх землекористувачів, ОСОБА_1 вирішила заволодіти земельною ділянкою у більших межах ніж повинна мати шляхом переміщення меж своє земельної ділянки у її сторону на підставі рішення суду. Також зазначає, що позивачем умисно не надано суду повної інформації, яка існувала в період за життя попередніх землекористувачів та яка складалася впродовж декількох років. А саме, позивач звертаючись до суду, не згадує про той факт, що згідно із її заявами до Ракошинської сільської ради про врегулювання спору на суміжні земельні ділянки, неодноразово здійснювався виїзд земельної комісії створеної із числа депутатів Ракошинської сільської ради разом із працівниками Держземагенства та правоохоронними органами. Під час перевірки не було виявлено жодних порушень меж з її боку. Натомість неодноразово було виявлено порушення з боку позивача, оскільки остання, самовільно змінювала межі своєї земельної ділянки відновлені під час проведення неодноразових перевірок за її заявами. В ході перевірок межі постійно відновлювалися і завжди не на користь позивача. Але позивач не маючи на те жодних підстав знову змінила межі на свій власний розсуд. Вважає, що приховуючи дані факти ввід суду позивач намагається ввести суд в оману. Така позиція позивача свідчить про те, що остання не бажає надати суду повну та правдиву інформацію для того щоб судом не було зясовано всіх обставин справи на підставі яких було б прийнято законне та справедливе рішення. Крім того, позивач ОСОБА_1 не надала суду жодних доказів щодо власності або користування своєю земельною ділянкою. Також звертає увагу суду на те, що земельна ділянка, яка знаходиться у її власності, приватизована на підставі рішення Ракошинської сільської ради навіть у меншій площі а ніж зазначено у рішенні. Відтак жодних підстав у позивача для звернення до суду не має.

Позивач ОСОБА_1 в судовому засіданні первісний позов підтримала та просила суд задоволити його з підстав зазначених в позові, а зустрічний позов не визнала та просила суд відмовити в його задоволенні та пояснила суду, що земельна ділянка, яка знаходиться зараз в її користуванні перейшла їй від її чоловіка, а йому від його батька. Відповідач самовільно на спільній межі земельних ділянок неправильно зазначив межі та перемістив межу в одному місці. Також пояснила, що спір між ними існує вже давно десь з 2002 або 2003 року. Так вона дійсно почула від відповідача, яка говорила, що в неї є державний акт на право власності на землю, це так само було в ті роки, але із копією акта вона ознайомилася вже в судовому засіданні коли було надано її відповідачем суду.

Представник позивача ОСОБА_8 в судовому засіданні первісний позов також підтримав та просив суд його задоволити, а зустрічний позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, пояснивши суду, що відповідач ОСОБА_5 порушує права позивача ОСОБА_1 належним чином користуватися своєю земельною ділянкою.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилася, про час про час та місце судового розгляду повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні первісний позов не визнав та просив суд відмовити в його задоволенні, а зустрічний позов підтримав та просив суд задоволити його з підстав наведених в позові, пояснивши суду, що підстави для задоволення первісного позову відсутні тому, що позивачем ОСОБА_1 взагалі не надано доказів, що вона є землекористувачем земельних ділянок і саме їй ці земельні ділянки виділялися в користування. Також позивачем ОСОБА_1 не надано суду доказів, що відповідач ОСОБА_5 самовільно збільшила площу своєї земельної ділянки перемістивши межу більш ніж на 0,70 метрів на землю позивача. Земельна ділянка, яка знаходиться у власності відповідача ОСОБА_5 приватизована на підставі рішення сільської ради у меншій площі. Також просить суд застосувати строк позовної давності звернення до суду та відмовити в задоволенні позову так як позивач знала про те, що у відповідача є державний акт, оскільки остання про це постійно говорила позивачу, а саме ще в 2003 році.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області Головного управління Держземагенства у Закарпатській області в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, про причину неявки суд не повідомив.

Представник третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору Ракошинської сільської ради Мукачівського району в судове засідання не зявився, про час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином, але надав суду заяву про розгляд справи у його відсутності.

Суд перевіривши матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника відповідача, дослідивши надані сторонами докази, прийшов до наступного висновку.

Судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено та підтверджується належними у справі доказами, що згідно інформації від 10.08.2015 року №29-705-09-5246/2-15 Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області Про надання інформації на адвокатський запит встановлено, що в Національній кадастровій системі відображена земельна ділянка за тією ж адресою на імя ОСОБА_5 площею 0,25 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд на підставі державного акту серії ЗК №009423 від 29.12.2012 року кадастровий номер - :01:001:0072.

Відповідно до інформації від 19.06.2015 року №02-10/367 Ракошинської сільської ради Мукачівського району на адвокатський запит встановлено, що згідно даних погосподарської книги №1 за 2011-2015 років за дворогосподарством в с.Ракошино, вул.Європейська, 74 зареєстровані земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,19 га для ведення особистого селянського господарства. За дворогосподарством в с.Ракошино, вул.Європейська, 72 зареєстровані земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва та обслуговування житлового будинку та площею 0,04 га для ведення особистого селянського господарства.

Згідно рішення Ракошинської сільської ради 16-ої сесії 6-го скликання від 19.10.2012 року №774 Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на виготовлення технічної документації щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства в с.Ракошино, вул.Леніна, 74 на території Ракошинської сільської ради.

Відповідно до рішення Ракошинської сільської ради 32-ої сесії 6-го скликання від 17.04.2015 року №1561 Про внесення змін до рішення 16-ої сесії 6-го скликання від 19.10.2012 року №774 позивачу ОСОБА_1 надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок площею 0,2500 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,0500 га для ведення особистого селянського господарства в с.Ракошино, вул.Європейська, 74 на території Ракошинської сільської ради.

У відповідності до копії картографічних матеріалів наявних в сільській раді щодо земельних ділянок зазначено ОСОБА_1 0,30 та ОСОБА_7 0,28.

Згідно довідки №2203/02-10 від 17.09.2012 року виданої ОСОБА_1 в тому, що згідно даних погосподарської книги власником дворогосподарства (особовий рахунок №38) за адресою: с.Ракошино, вул.Леніна, 74 є ОСОБА_1, також зареєстровані земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,19 га для ведення особистого селянського господарства.

В судовому засіданні встановлено, що 29.12.2012 року ОСОБА_5 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №009423, площею 0,2500 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд.

Відповідно до рішення Ракошинської сільської ради 4-ої сесії 4-го скликання від 27.12.2002 року №1561 Про вирішення земельних спорів було затверджено розміри земельної ділянки ОСОБА_5.

Згідно інформації від 07.10.2016 року №02-10/448 Ракошинської сільської ради Мукачівського району на адвокатський запит встановлено, що згідно рішення Ракошинської територіальної виборчої комісії від 10.04.2002 року визнано повноваження новообраного голови Ракошинської сільської ради ОСОБА_9. Відповідно до рішення першої сесії 6-го скликання від 11.11.2010 року №1 Про підсумки виборів та визнання повноважень сільського голови та депутатів Ракошинської сільської ради визнано повноваження новобраного сільського голови ОСОБА_10 і тим самим припинено повноваження ОСОБА_9.

У відповідності до інформації від 07.10.2016 року №29-7-010-8606/2-16 Головного управління Держземагенства у Закарпатській області на адвокатський запит встановлено, що ОСОБА_11 звільнений за власним бажанням з посади начальника Управління Держкомзему у Мукачівському районі Закарпатської області 20 липня 2010 року (наказ Держкомзему №496-кт від 20.07.2010).

Відповідно до ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч.3-4 ст.10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджає про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених ЦПК України.

Судом встановлено, що 29.12.2012 року ОСОБА_5 було видано державний акт серії ЗК №009423 на право приватної власності на землю, площею 0,2500 га, цільове призначення (використання) земельної ділянки для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, кадастровий номер - :01:001:0072. Дана земельна ділянка надана на підставі рішення 4-ї сесії 4-го скликання Ракошинської сільської ради від 09.07.2002 року.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до п.б ч.1 ст.12 ЗК України до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу.

Згідно із ч.ч.1, 2 ст.116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Як передбачено ч.1 ст.122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Частиною 1 ст.155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Згідно з ч.1 ст.126 ЗК України право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами.

Відповідно до ч.ч.2, 3 ст.152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не повязані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Разом з тим, суд звертає увагу на наступне. Як вбачається з матеріалів справи, способом захисту порушеного права власності на земельну ділянку позивачем обрано позов про визнання державного акту недійсним.

Відповідно до принципу диспозитивності (ст.11 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб із зазначених ними підстав та в межах заявлених ними вимог (ст.31 ЦПК України).

Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Положення цієї статті базуються на нормах Конституції України, які закріплюють обовязок держави забезпечувати захист прав усіх субєктів права власності і господарювання (ст.13), захист прав і свобод людини і громадянина судом (ч.1 ст.55).

У п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16.04.2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» зазначено, що розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів (про усунення перешкод у користуванні ними тощо), суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її в позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його недійсність.

Результат аналізу зазначених норм права дає підстави для висновку про те, що, вирішуючи питання про недійсність рішення ради та державного акта на право власності на земельну ділянку, суд має встановити не тільки обставини щодо дотримання вимог законодавства щодо відведення земельної ділянки, а й факт порушення внаслідок видачі такого акта прав особи, яка звернулась за захистом, щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою і тільки власнику або землекористувачу надається право вимагати усунення порушень цих прав.

Позивач ОСОБА_1 як на підставу вказує на те, що її права порушені, оскільки відповідач самовільно на спільній межі земельних ділянок позивача та відповідача неправильно вказав межі та перемістив в одному місці межу більше ніж на 0,70 м. на земельну ділянку позивача, цим самим збільшив площу своєї земельної ділянки. При цьому, на підтвердження своїх доводів відносно порушення її прав з боку відповідача суду не надала.

Таким чином будь-які докази, які б підтверджували наявність спору між власниками суміжних земельних ділянок, факт захоплення земельної ділянки позивача, накладення зовнішніх меж земельних ділянок, як заявив в судовому засіданні позивач, суду не надано, а відтак відсутні.

При цьому суд звертає увагу на те, що ч.4 ст.10 ЦПК України встановлено обовязок суду сприяти всебічному і повному зясуванню обставин справи, зокрема шляхом розяснення особам їхніх прав та обовязків, попередження про наслідки вчинення чи не вчинення певних процесуальних дій і сприянню здійснення їхніх прав у певних випадках.

Крім того, суд також враховує наступне. Відповідно до ч.1 ст.9 Конституції України чинні міжнародні договори, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Законом України Про ратифікацію Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року. Першого протоколу та протоколів №2, 4, 7 та 11 до Конвенції №475/97-ВР від 17.07.1997 року ратифіковано Конвенцію про захист прав і основних свобод людини 1950 року, Перший протокол та протоколи №2, 4, 7, 11 до Конвенції.

Згідно з ст.1 Першого протококу Конвенції кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Основною метою ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням Європейський суд з прав людини постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та необхідністю дотримання фундаментальних прав окремої людини (наприклад, рішення у справі Спорронг і Льоннрот проти Швеції від 23 вересня 1982 року, Новоселецький проти України від 11 березня 2003 року, Федоренко проти України від 1 червня 2006 року). Необхідність забезпечення такої рівноваги відображено в структурі статті 1. Зокрема, необхідно щоб була дотримана обґрунтована пропорційність між застосованими заходами та переслідуваною метою, якої намагаються досягти шляхом позбавлення особи її власності. До того ж у справі Стретч проти Сполученого Королівства від 24.06.2003 року Європейський суд з прав людини зробив висновок, що оскільки особу позбавили права на його майно лише з тих підстав, що порушення були вчинені з боку публічного органу, а не громадянина, в такому випадку мало місце непропорційне втручання у право заявника на мирне володіння своїм майном та, відповідно, відбулось порушення статті 1 Першого протоколу Конвенції.

Таким чином, особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципами міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Також Європейський суд з прав людини у своїй практиці зауважує, що при визначенні суспільних інтересів завдяки безпосередньому знанню суспільства та його потреб національні органи мають певну свободу розсуду, оскільки вони першими виявляють проблеми, які можуть виправдовувати позбавлення власності в інтересах суспільства та знаходять засоби для їх вирішення (наприклад, рішення у справах Хендісайд проти Сполученого Королівства від 07.12.1976 року, ОСОБА_9 та інші проти Сполученого Королівства від 21.01.1986 року).

Отже, створена Конвенцією система захисту покладає саме на національні органи влади обовязок визначальної оцінки щодо існування проблеми суспільного значення, яка виправдовує як заходи позбавлення права власності, так і необхідність запровадження заходів з усунення несправедливості.

Верховний Суд України за наслідками розгляду справи (постанова №6-92цс13 від 18.09.2013 року) щодо законності передачі земельної ділянки прийшов до наступного правового висновку, відповідно до якого особу може бути позбавлено її власності лише в інтересах суспільства, на умовах, передбачених законом і загальним принципам міжнародного права, а при вирішенні питання про можливість позбавлення особи власності мусить бути дотримано справедливої рівноваги між інтересами суспільства та правами власника.

Позивачем ОСОБА_1 також не надано суду доказів, що саме вона є землекористувачем суміжних із відповідачем земельних ділянок тобто, що саме їй були надані в користування земельні ділянки за рішенням органу державної влади або органу місцевого самоврядування. ОСОБА_1 було надано суду лише довідку про те, що за дворогосподарством за адресою: с.Ракошино, вул.Леніна, 74 зареєстровані земельні ділянки площею 0,25 га для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, та площею 0,19 га для ведення особистого селянського господарства.

Таким чином в судовому засіданні не встановлено, які саме інтереси позивача порушує ОСОБА_5 мирно володіючи своїм майном.

Враховуючи вищевикладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок у їх сукупності, а також враховуючи те, що в судовому засіданні не доведено факту порушення зі сторони ОСОБА_5 цивільного права чи інтересу позивача внаслідок видачі державного акту серії ЗК №009423 на право приватної власності на землю, кадастровий номер - :01:001:0072, а тому суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення первісного позову.

Цільове призначення земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер - :01:001:0072 для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд. Дана земельна ділянка надана на підставі рішення 4-ї сесії 4-го скликання Ракошинської сільської ради від 09.07.2002 року, яке на даний час ніким не оспорювалося та не визнавалося недійсним.

Щодо зустрічного позову ОСОБА_5 то нею також на підтвердження своїх вимог не було надано суду доказів, а саме те, що ОСОБА_1 перешкоджає їй користуватися земельною ділянкою, яка перебуває у її власності. Відповідачем ОСОБА_5 також не було надано суду доказів, що вона зверталася до Ракошинської сільської ради та інших органів державної влади щодо надання їй висновків (рішень), актів огляду, складених протоколів огляду та інших документів прийнятих сільською радою та іншими органами державної влади.

Щодо строку позовної давності звернення до суду за захистом своїх прав заявленого представником відповідача ОСОБА_3 то суд вважає, що такий пропущений не був, оскільки як було встановлено позивач ОСОБА_1 довідалася про наявність у відповідача Державного акту на право приватної власності на землю після надання його копії суду відповідачем.

З огляду на зазначене, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення як первісного так і зустрічного позову.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 14, 57-60, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК України, ст.ст. 12, 116, 122, 126, 152, 155 ЗК України, суд,-

р і ш и в:

У задоволенні первісного позову представника позивача ОСОБА_1 - ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи, які не заявляють самостійні вимоги: Управління Держземагенства у Мукачівському районі Закарпатської області Головного управління Держземагенства у Закарпатській області та Ракошинська сільська рада Мукачівського району Закарпатської області про визнання недійсним та скасування Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №009423 від 29.12.2012 року, кадастровий номер :01:001:0072, виданий ОСОБА_12 та зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та скасування державної реєстрації земельної ділянки, кадастровий номер :01:001:0072 - відмовити.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 до ОСОБА_1 про зобовязання ОСОБА_13 усунути перешкоди у володінні, розпорядженні та користуванні земельною ділянкою - Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗК №009423 від 29.12.2012 року, кадастровий номер :01:001:0072, шляхом заборони ОСОБА_13 самовільно переміщати, знищувати межові знаки та змінювати межі земельної ділянки кадастровий номер :01:001:0072, що знаходиться у власності ОСОБА_5 згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЗК №009423 від 29.12.2012 року - відмовити.

Судові витрати віднести за рахунок сторін.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку протягом десяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до апеляційного суду Закарпатської області через Мукачівський міськрайонний суд.

Головуючий Ю.Ю. Куцкір