КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/3489/16-ц
Провадження № 2/552/1431/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

18.07.2016 року Київський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді Васильєвої Л.М.

при секретарі Орламенко А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Київської районної у м. Полтаві ради про визнання права власності у порядку спадкування на гараж,-

В С Т А Н О В И В:

05.07.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду із вказаним позовом. Позовні вимоги обґрунтовував тим, що 19.09.2014 року помер його батько, ОСОБА_2. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме гараж №1 по вул. Пушкіна 132 Г в м. Полтава. Вказаний гараж дозволено оформити на ім»я батька за рішенням виконавчого комітету Київської районної ради народних депутатів м. Полтаві № 376 від 23.07.1991 року. 13.04.1993 року його батьку виданий ордер № 106 на вказаний гараж спілкою « Автомолюбитель УССР» Київської районної організації м. Полтави на підставі рішення виконавчого комітету Полтавської міської ради народних депутатів № 637 від 24.11.1976 року. На даний час спірний гараж не перебуває в автогаражному колективі Київського району м.Полтави. Право власності на спірний гараж на ім"я батька не зареєстроване, правовстановлюючі документи відсутні, а тому він не може отримати його у спадщину, оскільки нотаріус відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину. Вважає його права порушеними та такими, що підлягають захисту шляхом визнання за ним права власності на гараж у судовому порядку. Поосив визнати за ним право власності у порядку спадкування на спірний гараж.

У судове засідання позивач не з»явився, його представник ОСОБА_3 позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити з підстав, що викладені у позовній заяві.

Представник відповідача позовні вимоги не визнав, просив відмовити у їх задоволенні з тих підстав, що спадкодавець при житті не був власником спірного гаражу, а земельна ділянка на якій розташований гараж на належній правовій підставі йому не належить та не перебувала у користуванні.

Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи суд дійшов до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав.

Позивач є сином ОСОБА_2, що підтверджується його свідоцтвом про народження ( а.с.10) та єдиним спадкоємцем першої черги, після смерті батька , що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії ( а.с. 21)

Оскільки інші спадкоємці на отримання спадщини після смерті ОСОБА_2 ,окрім позивача відсутні, відповідачем у вказаній справі повинна бути територіальна громада в особі Полтавської міської ради.

Позовні вимоги пред»явлені позивачем до неналежного відповідача.

Враховуючи вимоги ч. 1 ст. 33 ЦПК України, яка передбачає, що суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача, суд позбавлений права замінити неналежного відповідач за власною ініціативоюі.

Представник позивача клопотання про заміну відповідача не заявляла.

Інформаційним листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз»яснено, що у разі пред'явлення позову до неналежного відповідача суд за клопотанням позивача, не припиняючи розгляду справи, замінює первісного відповідача належним відповідачем, якщо позов пред'явлено не до тієї особи, яка має відповідати за позовом, або залучає до участі у справі іншу особу як співвідповідача (ст. 33 ЦПК). Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача, суд повинен відмовляти у задоволенні позову.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Якщо за життя спадкодавець не набув права власності на житловий будинок, земельну ділянку, то спадкоємець також не набуває права власності у порядку спадкування. До спадкоємця переходять лише визначені майнові права, які належали спадкодавцеві на час відкриття спадщини. Для набуття права власності у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно, зокрема на житловий будинок, іншу споруду.

Спадкодавець ОСОБА_4 за життя не набув права власності на спірний гараж , а лише розпочав процедуру оформлення на своє ім»я права власності на гараж та оформлення земельної ділянки, на якій розташований гараж.

Так рішенням Київської районної у м. Полтаві ради від 30 вересня 2014 року ОСОБА_2 наданий дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в користування за адресою м. Полтава, вул. Пушкіна, 132-Г, гараж №1 площею 33 кв.м для будівництва індивідуального гаражу. Термін дії рішення один рік (а.с. 18).

ОСОБА_4 помер 30.09.2015 року та не встиг отримати земельну ділянку під спірним гаражем у користування на належній правовій основі, а відповідно оформити своє право власності на спірний гараж.

Отже до позивача, як спадкоємця, перейшли права, які належали спадкодавцю на час смерті , а тому для набуття права у встановленому законодавством порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на спірний гараж.

Ч.2 ст. 11 ЦПК України передбачено, що особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи (за винятком тих осіб, які не мають цивільної процесуальної дієздатності), в інтересах яких заявлено вимоги.

Позивач та його представник визначили невірний спосіб захисту прав позивача на отримання спадщини, що є також однією із підстав для відмови у задоволенні позовних вимог.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 209, 213-215 ЦПК України,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Головуючий Л.М. Васильєва