ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/2541/16-ц
провадження № 2/753/3028/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" липня 2016 р. Дарницький районний суд м. Києва в складі :

головуючого судді Сухомлінова С.М.

за участю секретаря Палій Т.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві справу за позовом ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна», ОСОБА_3, треті особи - ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення страхового відшкодування, матеріальної та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення з ПрАТ «СК «Україна» (далі - Відповідач-1) 49000 грн. страхового відшкодування і стягнення з ОСОБА_3 (далі - Відповідач-2) 79134,08 грн. матеріальної шкоди. В обґрунтування своїх позовних вимог посилався на те, що з вини ОСОБА_3 в грудні 2012 року сталася ДТП, в результаті якої був технічно пошкоджений автомобіль «Рено Магнум» який перебуває у володінні позивача. Стверджував, що цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Відповідачем-1, який визнав розмір матеріального збитку в сумі 114228 грн., але страхове відшкодування не виплатив, чим порушив права позивача. Вказував, що Відповідач-2 повинен виплатити різницю між фактичним розміром шкоди і розміром страхового відшкодування, що становить 65228 грн., а також сплатити суму боргу з урахуванням інфляційних втрат та трьох відсотків річних, що складає 12 458,55 грн. та 1447,53 грн. відповідно.

В подальшому представник позивача збільшив позовні вимоги і просив стягнути з відповідача ОСОБА_3 90 000 грн. моральної шкоди, а з Відповідача-1 45 345,15 грн. пені за просрочення виплати страхового відшкодування за період з 01.03.2013р. по 22.03.2016р.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги, а представник Відповідача-1 в судове засідання не з'явився і заперечень проти позову не представив.

Відповідач ОСОБА_3 позовні вимоги не визнав і стверджував, що вина його в скоєнні ДТП не доведена, а позивачем пропущений строк позовної давності.

Треті особи в судове засідання не з'явились, хоча про дату час та місце розгляду справи повідомлялись судом належним чином.

Вислухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, суд вважає необхідним позов задовольнити частково, виходячи з наступного.

Як убачається з свідоцтва, довіреності (а.с.5,6) та пояснень представника позивача, власником автомобіля «Рено Магнум» є ОСОБА_5, який 25.09.2012р. видав позивачу ОСОБА_2 довіреність на користування і розпоряджання цим автомобілем.

Як убачається з довідки, постанов (а.с.7,8,9,) та пояснень сторін, 05.12.2012р. в Житомирській області сталася ДТП за участі автомобіля «Рено Магнум», яким керував ОСОБА_4 і автомобіля «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1, яким керував ОСОБА_3

02 жовтня 2013 року Рівненський міський суд Рівненської області при розгляді адміністративних матеріалів встановив, що 05.12.2012р. відповідач ОСОБА_3 не впорався з керуванням автомобіля «Рено Меган» і виїхавши на зустрічну смугу, допустив зіткнення з автомобілем «Рено Магнум», внаслідок чого автомобілі отримали технічні ушкодження, а пасажири автомобіля «Рено Меган» отримали тілесні ушкодження. Вказана постанова суду відповідачем ОСОБА_3 не оскаржувалась і набрала законної сили.

Суд вважає цю постанову належним доказом вини ОСОБА_3 в скоєнні ДТП, а тому цей факт, відповідно до вимог ч. 3 ст. 61 ЦПК України не підлягає доказуванню.

Згідно полісу (а.с.10), цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 була застрахована Відповідачем-1, а забезпеченим транспортним засобом був визначений автомобіль «Рено Меган» д.н.з. НОМЕР_1.

Після ДТП в грудні 2012 року відповідач ОСОБА_3 звертався до ПрАТ «СК «Україна» з повідомленням про настання страхового випадку, а позивач звертався до ПрАТ «СК «Україна» з претензією щодо виплати страхового відшкодування, що підтверджується листами (а.с.40,44-46,48,49).

Як убачається з висновку автотоварознавчого дослідження (а.с.11-38), вартість відновлювального ремонту автомобіля «Рено Магнум» становить 552 311,60 грн., а оскільки вартість відновлювального ремонту перевищує дійсну вартість транспортного засобу на момент ДТП (яка складає 114288 грн.), то розмір матеріального збитку, заподіяного власнику автомобіля «Рено Магнум» внаслідок виявлених пошкоджень становить 114228 грн..

Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Оскільки Відповідач-1 не здійснив виплату страхового відшкодування в розмірі встановленого ліміту відповідальності, то з ПрАТ «СК «Україна» підлягає стягненню на користь позивача 49000 грн.

Крім того, ст. 36.5 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що за кожний день просрочення виплати страхового відшкодування з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки НБУ, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня.

Враховуючи те, що Відповідач-1 без поважних причин не виплатив страхове відшкодування, то з останнього за період з 01.03.2013р. по 22.03.2016р. підлягає стягненню пеня в розмірі 45345,15 грн. виходячи з розрахунку (а.с.102) позивача.

Згідно ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Оскільки страхова виплата становить 49 000 грн., то для повного відшкодування завданої ОСОБА_3 шкоди з останнього підлягає стягненню (114228грн.-49000грн.=) 65228 грн. на користь позивача.

Згідно ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Суд вважає, що своїми винними діями відповідач ОСОБА_3 завдав позивачу моральну шкоду, яка полягає у душевних стражданнях яких позивач зазнав у зв'язку із пошкодженням майна у вигляді автомобіля «Рено Магнум» який знаходиться у позивача на праві повного оперативного управління.

При визначенні розміру моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, суд враховує характер правопорушення, ступінь вини відповідача ОСОБА_3, а з урахуванням вимог розумності, справедливості та поміркованості, вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 5000грн. моральної шкоди, а в решті позовних вимог відмовити за необґрунтованістю.

Крім того, суд вважає безпідставними вимоги позивача в частині стягнення з ОСОБА_3 матеріальної шкоди з урахуванням інфляційних втрат та 3% річних від простроченої суми, оскільки положення ст.. 625 ЦК України не застосовуються до відносин з відшкодування шкоди завданої джерелом підвищеної небезпеки. Таке відшкодування шкоди є відповідальністю, а не грошовим зобов'язанням, яке виникає з договірних зобов'язань, що відповідає п. 4 Постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013р.

Що стосується тверджень відповідача ОСОБА_3 про застосування строків позовної давності, то ст. 257 ЦК України встановлена загальна позовна давність тривалістю три роки, а перебіг позовної давності, відповідно ч. 1 ст 261 ЦК України, починається від дня коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Судом встановлено, що позивач довідався про те, що саме ОСОБА_3 є винною особою в скоєній ДТП, в результаті якого були порушені права позивача, тільки 02.10.2013р., коли Рівненський міський суд Рівненської області виніс відповідну постанову.

Враховуючи те, що позивач звернувся до суду 09.02.2016р., то строк позовної давності позивачем не пропущений.

При цьому, суд не приймає тверджень Відповідача-2 в тій частині, що перебіг строку позовної давності для позивача слід рахувати з дня скоєння ДТП 05.12.2012р. оскільки в цей день позивач не міг знати, що саме відповідач ОСОБА_3 порушив його права.

Суд не може також прийняти при розгляді цієї справи як обов'язкову для застосування правову позицію висловлену Верховним Судом України по справі № 6-309цс15 від 11.11.2015р. оскільки ця правова позиція протирічить змісту ч. 1 ст. 261 ЦК України.

Вирішуючи позов таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідачів судові витрати виходячи з розрахунку: з відповідача ПрАТ «СК «Україна» (9646:2=4823грн. правової допомоги+943,45грн. судового збору=) 5766,45 грн.; з відповідача ОСОБА_3 (9646:2=4823 грн. правової допомоги+652,28 грн. судового збору+551,20грн. судового збору=) 6026,48 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 88,212-215,218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» на користь ОСОБА_2 - 94345 (дев'яносто чотири тисячі триста сорок п'ять) грн. 15 коп. страхового відшкодування.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 - 65228 (шістдесят п'ять тисяч двісті двадцять вісім) грн. 00 коп. матеріальної та 5000 (п'ять тисяч) грн. 00 коп. моральної шкоди.

Стягнути на користь ОСОБА_2 з Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Україна» - 5766 (п'ять тисяч сімсот шістдесят шість) грн. 45 коп., а з ОСОБА_3 - 6026 (шість тисяч двадцять шість) грн. 48 коп. судових витрат.

В решті позову - відмовити.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів до Апеляційного суду м. Києва через Дарницький районний суд м. Києва.

СУДДЯ: С.М. Сухомлінов