АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1946/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 30 Дудніченко В. М.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоДемченка В. А.
суддівПодороги В. М., Василенко Л. І.
при секретаріАнкудінові О. І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу СК «Провідна» на рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Страхової компанії «Провідна», ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних злочином ,-

в с т а н о в и л а :

Позивачі звернулися до суду із позовом до Страхової компанії «Провідна», ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних злочином.

Свої вимоги позивачі обгрунтовували тим, що вироком Звенигородського райсуду Черкаської області від 16.12.21015 року ОСОБА_8 було визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ст. 286 ч.2 КК України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулася 04.06.2015 року пасажири автомобіля «OpeL Astra», під керуванням ОСОБА_8, ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження, внаслідок чого настала смерть, а малолітня ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров'я.

Внаслідок вчинення ОСОБА_8 злочину, заподіяно шкоду, яка складається з витрат пов'язаних на лікування ОСОБА_10 в сумі 6 970,76 грн. та транспортні витрати пов'язані з лікуванням ОСОБА_10 в сумі 37,94 грн.

З оплати роботи щодо копанням ями на цвинтарі для поховання померлої ОСОБА_9 1 200 грн., оплати за виготовлення та встановлення пам'ятника померлій ОСОБА_9 12 100 грн., оплати за придбання жіночого одягу для поховання померлої ОСОБА_9 1 200 грн., оплати ритуальних послуг на поховання померлої ОСОБА_9 481,61 грн., оплати предметів необхідних для поховання (труни, подушки, покривала, гірлянди, прохідна, простинь, хрест, свічка, табличка, вінок) на загальну вартість 3 038 грн.

ОСОБА_6 перенесла моральні переживання та душевні страждання в зв'язку з втратою близької людини, матері ОСОБА_9 і їй було причинено моральна шкоду, яку вона оцінила в сумі 50000 грн.

ОСОБА_7 внаслідок моральних переживань та душевних страждань пов'язаних з заподіянням тілесних ушкоджень доньці ОСОБА_10 вважає, що їй було спричинено моральну шкоду, яку вона оцінила в сумі 5000 грн.

А тому, позивачка ОСОБА_6 просила суд стягнути зі Страхової компанії «Провідна» на її користь відшкодування матеріальної шкоди в сумі 18901,61 грн. на витрати на поховання ОСОБА_9, стягнути зі Страхової компанії «Провідна» на її користь відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 50 000 грн., заподіяної в наслідок втрати матері ОСОБА_9

Позивачка ОСОБА_7, просила суд стягнути зі Страхової компанії «Провідна» на її користь відшкодування витрат на лікування доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 6970,76 грн., стягнути зі Страхової компанії «Провідна» на відшкодування транспортних витрат в сумі 37,94 грн. та відшкодування моральної шкоди в сумі 5000 грн.

Рішенням Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року позов задоволено частково та стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_6 відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 17519 гривень 61 коп., витрати на поховання ОСОБА_9, стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_6 відшкодування завданої моральної шкоди в сумі 14616 гривень, заподіяної внаслідок смерті матері ОСОБА_9, стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_7 відшкодування витрат на лікування доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 3020 гривень 75 коп., стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_7 відшкодування транспортних витрат пов'язаних з лікуванням доньки ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в сумі 37 гривень 94 коп., стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_7 відшкодування моральної шкоди в сумі 151 гривень, стягнуто зі Страхової компанії «Провідна» 551 грн.20 коп. в дохід Держави судового збору за розгляд справи в суді.

Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, СК «Провідна» подано апеляційну скаргу на рішення, в якій апелянт просить скасувати рішення, так як вважає його незаконним та необґрунтованим, ухваленим із порушенням норм матеріального та процесуального права, ухваливши нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення 17519,61 грн. майнової шкоди та 14616 грн. моральної шкоди.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони по справі, будучи належним чином повідомленими про час і місце судового розгляду, повторно, в засідання не з'явились не повідомивши про причини неявки, вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення.

Так, задовольняючи частково позовні вимоги позивачів, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є доведеними, а тому підлягають до часткового задоволення, стягнувши із СК «Провідна» на користь ОСОБА_6, урахуванням франшизи 500 грн., установленої у договорі страхування, суму в розмірі, 17519,61 грн., а із СК « Провідна» на користь ОСОБА_7 відшкодування витрат на лікування доньки в сумі 3020 гривень 75 коп., відшкодування транспортних витрат пов'язаних з лікуванням доньки в сумі 37 гривень 94 коп., відшкодування моральної шкоди в сумі 151 гривень.

Проте, погодитись у повному обсязі з висновками суду першої інстанції неможливо виходячи з наступного.

Так, судом установлено, що згідно до вироку Звенигородського райсуду Черкаської області від 16.12.2015 року ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України ( а. с. 5 - 7).

Відповідно до полісу № АЕ /2565880 від 06.04.2015 року ОСОБА_8 застрахував свою цивільно-правову відповідальність як власника наземного транспорту, код страховика №066, у страховій компанії «ПРОВІДНА» ( а. с. 30).

Статтею 1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно вимог ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Підставами для виникнення деліктної відповідальності є наявність складу правопорушення, а саме шкоди, протиправної поведінки особи, яка спричинила шкоду, причинного зв'язку між шкодою та протиправною поведінкою особи, яка спричинила шкоду, а також наявності вини.

Статтею 6 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» , встановлено, що страховим випадком є подія, внаслідок якої заподіяна шкода третім особам під час ДТП, яка сталась за участю забезпеченого транспортного засобу і внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована за договором.

У відповідності до ст.3 Закону обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників.

Відповідно до статті 21 Закону на території України забороняється експлуатація транспортного засобу без поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності, тобто володільці транспортних засобів, за винятком осіб, звільнених від обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності згідно з пунктом 13.1 статті 13 цього Закону, зобов'язані застрахувати ризик своєї цивільної відповідальності, яка може настати внаслідок завдання шкоди життю, здоров'ю або майну інших осіб при використанні транспортних засобів.

Згідно ст. 22 Закону страховик у разі настання страхового випадку у межах страхових сум зазначених в полісі відшкодовує у встановленому законом порядку шкоду завдану життю та здоров'ю, майну третьої особи. Страховик відшкодовує потерпілому оцінену шкоду, заподіяну йому в ДТП при настанні страхового випадку відповідно до лімітів відповідальності, встановлених Законом.

Між сторонами виникли правовідносини із відшкодування шкоди, які регулюються нормами ЦК України і Закону України " Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" .

Відповідно до постанови №4 від 01.03.2013 року Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ « Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається що відповідно до статті 3 Закону № 1961-IV обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється як з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров'ю та/або майну потерпілих унаслідок дорожньо-транспортної пригоди, так і захисту майнових інтересів страхувальників, враховуючи положення статті 1194 ЦК, питання про відшкодування шкоди самою особою, відповідальність якої застрахована, вирішується залежно від висловленої нею згоди на таке відшкодування та виконання чи невиконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку щодо письмового надання страховику, з яким укладено відповідний договір (у передбачених випадках Моторному (транспортному) страховому бюро України, далі - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого зразка. У разі відсутності такої згоди завдана потерпілому шкода підлягає відшкодуванню страховиком у межах передбаченого договором страхування страхового відшкодування. Наявність такої згоди у вигляді відповідної заяви цієї особи та виконання нею передбаченого статтею 33 Закону № 1961-IV обов'язку з'ясовується судом першої інстанції, у зв'язку з чим до участі у справі може бути залучений страховик.

Судом першої інстанції встановлено, що позивачі та відповідач ОСОБА_8 до страхової компанії "Провідна" з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду не звертались.

Так, колегією суддів за матеріалами справи по факту відшкодування завданих збитків ОСОБА_6 установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 від отриманих травм внаслідок ДТП від 04.06.2015 року померла ОСОБА_9, що підтверджується лікарським свідоцтвом про смерть від 05.04.2015 року виданого Ватутінською міською лікарнею ( а. с.25).

ОСОБА_9 є рідною матір'ю ОСОБА_6 ( дошлюбне прізвище ОСОБА_6 ), що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1 від 15.01.2008 року та свідоцтвами про реєстрацію шлюбу від 15.07.1994 року та 17.11.2015 року ( а. с. 79, 80).

Витрати пов'язані з похованням ОСОБА_9 підтверджуються:

- письмовими розписками ОСОБА_13, ОСОБА_14 про отримання коштів в сумі 600 грн. кожен за копання ями для поховання (а. с. 10-11);

- квитанцією про оплату 12100 грн. за виготовлення та встановлення пам'ятника померлій ОСОБА_9(а.с.15);

- квитанцією №44 від 05.06.2015 року про оплату 481 грн. 61 коп. ритуальних послуг на поховання померлої ОСОБА_9(а.с.12)

- товарним чеком №44 від 05.06.2015 року на суму 3038 грн. про оплату предметів необхідних для поховання (а.с.9);

- квитанцією від 06.06.2015 року на суму 1200 про оплату за покупку жіночого одягу ( а.с.16).

На цих підставах районний суд, з урахуванням франшизи 500 грн., установленої у договорі страхування, ухвалив рішення про стягнення суми в розмірі 17 519,61 грн.

Проте, колегія суддів вважає, що районний суд помилково дійшов такого висновку стягнувши саме таку суму в частині витрат на встановлення пам'ятника.

Так, згідно наданих заявником ОСОБА_6 документів, вартість виготовлення та встановлення надмогильного пам'ятнику, складає 12 100,00 грн. ( а. с. 15).

Відповідно до ч. 1 ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати.

За змістом ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» право на отримання відшкодування за шкоду, пов'язану із смертю потерпілого, мають особи, які знаходилися на утриманні потерпілого, та особи, які взяли на себе витрати з поховання. Витрати на поховання мають бути обґрунтовані та відшкодовуються при наданні страховику оригіналу свідоцтва про смерть та документів, які підтверджують такі витрати.

Із аналізу положень статей 1201 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про загальнообов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» випливає, що витрати на виготовлення пам'ятника визначаються із фактичної вартості, але із урахуванням граничної вартості пам'ятників у даній місцевості.

Так, п. 24 Постанови пленуму Верховного суду України № 6 від 27.03.92 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», визначено, що витрати на виготовлення пам'ятників і огорож визначаються, виходячи з їх фактичної вартості, але не вище граничної вартості стандартних пам'ятників і огорож в даній місцевості, що також зазначено в ухвалі ВСУ від 29 вересня 2010 року.

Оскільки довідка про граничну вартість стандартних пам'ятників та огорож в Черкаській області відсутня, то в даному випадку має застосовувати положення ч. 1 ст. 8 ЦК України, якою передбачено, що якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону).

Постановою правління Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві від 3 жовтня 2008 року № 45 «Про витрати на поховання та пов'язані з цим ритуальні послуги у разі смерті потерпілого від нещасного випадку на виробництві або професійного захворювання» встановлені розміри зазначених витрат, в тому числі в Черкаській області. В додатку вказаної Постанови, зазначено, що розмір витрат на виготовлення та встановлення пам'ятника в Черкаській області визначений в розмірі 2 000 грн.

Аналогічна позиція також міститься в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13.02.2013 року по справі № 6-37549св12.

Однак, суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги позивачки в частині стягнення вартості витрати на поховання, а саме за виготовлення та встановлення пам'ятника, дані положення не застосував, що призвело до неправильного вирішення питання про стягнення суми відшкодування завданих збитків ОСОБА_6 в частині витрат на виготовлення пам'ятника.

Також, колегією суддів за матеріалами справи по факту відшкодування завданих збитків ОСОБА_7 установлено, що відповідно до вироку Звенигородського райсуду від 16.12.2015 року вбачається, ОСОБА_8 визнано винним у скоєнні ДТП яка відбулася 04.06.2015 року, потерпілою від наслідків ДТП є малолітня ОСОБА_10, яка отримала тілесні ушкодження середньої тяжкості ( а. с. 5 -7).

Згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 4636 вбачається, що ОСОБА_10, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 04.06.2015 року по 22.06.2015 року перебувала в Черкаській обласній дитячій лікарні з діагнозом: підвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, анамнез захворювання: травма 04.06.2015 року о 17:40 в ДТП.( а. с. 22).

Також, згідно виписки з медичної карти стаціонарного хворого № 6536 вбачається, що ОСОБА_15, ІНФОРМАЦІЯ_1, в період з 03.08.2015 року по 14.08.2015 року перебувала в Черкаській обласній дитячій лікарні з діагнозом: підвертлюговий перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, анамнез захворювання: травма 04.06.2015 о 17:40 в ДТП - оперативне лікування МОС відломків лівої стегнової кістки надкістковою платиною ( а. с. 21).

Витрати пов'язані з лікуванням ОСОБА_10 підтверджуються:

- квитанціями на придбання ліків на суму 3020.76 грн. (а.с.8-9);

- квитанцією про оплату 37 грн. 94 коп. про вартість проїзного документ/плацкарта серія КА № 027718 від 05.08.2015 року;

Колегія суддів погоджується із висновком районного суду про те, що поданий представником позивача ОСОБА_7 рахунок-фактуру № 3-00000313 від 10.06.2015 року про вартість набору металоконструкцій для остеосинтезу проксимального відділу стегнової кістки(комплект) в сумі 3 950,00 грн. ( а. с. 23), не може бути прийнятий до уваги як належний доказ, оскільки даний документ достовірно не підтверджує про сплату позивачем ОСОБА_7 вказаної суми.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою яка її завдала.

Колегія суддів вважає, що вирішуючи питання про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_6 суд першої інстанції виходив із засад розумності, виваженості та справедливості із врахуванням характеру та обсягу страждань ( душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка, та з урахуванням положень ст.27 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийшов до обґрунтованого висновку, що до сплати підлягає моральна шкода у розмірі 12 мінімальних заробітних плат на дату скоєння ДТП, в розмірі 14 616 грн.

Також, колегія суддів погоджується із висновками районного суду про стягнення моральної шкоди на користь ОСОБА_7, оскільки суд першої інстанції, також, виходив із засад розумності, виваженості та справедливості із врахуванням характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнала позивачка та її малолітня дитина, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням ст.26-1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» прийшов до вірного висновку що до сплати підлягає моральна шкода у розмірі 151 грн.

А тому, з врахуванням встановлених обставин, матеріалів справи, доводів сторін та апеляційної скарги, положень норм матеріального та процесуального права, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а рішення суду першої інстанції до зміни в частині вирішення питання про відшкодування вартості витрати на поховання, а саме за виготовлення та встановлення пам'ятника, а в іншій частині, рішення суду першої інстанції ухвалене з додержанням норм матеріального та процесуального права і підлягає до залишення без змін, а доводи апеляційної скарги в цій частині не спростовують висновки суду першої інстанції.

Враховуючи викладене та керуючись ст. ст. 307, 309, 313, 314, 316 , 319 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу СК «Провідна» - задовольнити частково.

Рішення Звенигородського районного суду Черкаської області від 23 червня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_6, ОСОБА_7 до Страхової компанії «Провідна», ОСОБА_8 про стягнення матеріальних збитків та моральної шкоди заподіяних злочином - в частині задоволення позовних вимог про стягнення зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_6 відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 17 519 гривень 61 коп., витрати на поховання ОСОБА_9 - змінити та ухвалити в цій частині нове рішення, яким:

- стягнути зі Страхової компанії «Провідна» на користь ОСОБА_6 відшкодування завданої майнової шкоди в сумі 7 419 гривень 61 коп., витрати на поховання ОСОБА_9;

- в іншій частині рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили негайно з моменту проголошення та може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий :

Судді :