АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2119/2-404/2011 Головуючий в І інстанції: Клімченко М.І.
Провадження №22-ц/791/2434/2016 Доповідач: Радченко С.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Херсонської області в складі:

головуючого Радченка С.В.

суддів: Вейтас І.В.,

Колісниченка А.Г.

секретар Сікора О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційними скаргами ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, та Комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» на рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області, третя особа ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої каліцтвом та стягнення моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2011 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, у якому просив стягнути зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області (далі Скадовська ЦРЛ) майнову та моральну шкоду, завдану внаслідок ДТП. Свої вимоги обґрунтовував тим, що внаслідок ДТП, яка сталася 08 серпня 2008 року з вини працівника Скадовської ЦРЛ ОСОБА_3, йому завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2010 року стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на його користь витрати, пов'язанні з його лікуванням у розмірі 3 359,85 грн, втрачений заробіток у розмірі 195 382,56 грн та моральну шкоду у розмірі 50 тис. грн. Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 жовтня 2010 року рішення суду першої інстанції змінено, зменшено розмір моральної шкоди з 50 тис. грн до 10 тис. грн, у решті рішення суду першої інстанції залишено без змін. Посилаючись на те, що після ухвалення судових рішень він продовжує нести витрати на лікування і позбавлений можливості працювати, просив суд стягнути зі Скадовської ЦРЛ на його користь витрати на лікування у розмірі 77 746,56 грн, суму втраченого заробітку за період з 01 грудня 2009 року до 01 серпня 2011 розмірі 244 228,20 грн та моральну шкоду у розмірі 10 000 грн.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2012 року позовні вимоги задоволено частково. Стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4, з урахуванням виправленої додатковим рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 03 травня 2012 року описки, додаткові витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 77 434,62 грн. Вирішено питання щодо судового збору. У задоволенні інших позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2012 року рішення суду першої інстанції у частині відмови у задоволенні позовних вимог про відшкодування втраченого заробітку скасовано та ухвалено у цій частині нове рішення, яким стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 втрачений заробіток за період з 01 грудня 2009 року до 01 серпня 2011 року у розмірі 244 228,20 грн та понесені витрати на правову допомогу у розмірі 1000 грн.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 квітня 2013 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 10 квітня 2012 року у частині вирішення позову про відшкодування доходу, втраченого внаслідок каліцтва та рішення апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2012 року скасовано, справу у цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового розгляду справи у вересні 2014 року позивач збільшив позовні вимоги та просив суд стягнути зі Скадовської центральної районної лікарні Херсонської області на свою користь втрачений заробіток в сумі 659 677,70 грн, суму додаткових витрат, пов'язаних з лікуванням, 3 478,50 грн, судові витрати в розмірі 5 603,96 грн, компенсацію за втрачений заробіток в сумі 6 105,70 грн щомісячно і довічно, починаючи з 13 вересня 2013 року.

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто із Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 втрачений заробіток у розмірі 659 677,70 грн, додаткові витрати, пов'язані з лікуванням, у розмірі 3478,50 грн, витрати на проведення судово-медичної експертизи від 28 серпня 2014 року № 38 у розмірі 2103 грн, компенсацію за втрачений заробіток в сумі 6 105,70 грн щомісячно і довічно, починаючи з 13 вересня 2014 року та 3 500 грн на відшкодування витрат на правову допомогу.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року змінено в частині стягнення зі Скадовської центральної районної лікарні на користь ОСОБА_4 втраченого заробітку у розмірі 659 677,70 грн. Позов ОСОБА_4 задоволено частково. Стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 втрачений дохід за період з 01 лютого 2014 року до 12 вересня 2014 року у сумі 46 647 грн 34 коп. Зобов'язано ОСОБА_4 повернути Скадовській ЦРЛ безпідставно стягнуті за скасованим рішенням апеляційного суду Херсонської області від 29 травня 2012 року 244 228,20 грн. Допущено виконання рішення суду у частині повернення ОСОБА_4 Скадовській ЦРЛ безпідставно стягнутих коштів шляхом зарахування одноразової суми (46 647 грн 37 коп.) та щомісячних платежів у сумі 6 105 грн 70 коп., починаючи з 13 вересня 2014 року і безстроково, стягнутих на користь ОСОБА_4

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09 грудня 2015 року рішення апеляційного суду Херсонської області від 16 квітня 2015 року в частині відшкодування втраченого доходу внаслідок каліцтва, зобов'язання ОСОБА_4 повернути Скадовській ЦРЛ безпідставно стягнуті 244 228,20 грн та допущення виконання рішення суду в частині повернення ОСОБА_4 Скадовській ЦРЛ безпідставно стягнутих коштів та щомісячних платежів скасовано. В цій частині справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвалою апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року у частині стягнення із Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 втраченого заробітку у сумі 659 677,70 грн залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 12 жовтня 2016 року ухвалу апеляційного суду Херсонської області від 26 лютого 2016 року в частині позовних вимог ОСОБА_4 до Скадовської ЦРЛ про стягнення втраченого заробітку та стягнення компенсації за втрачений заробіток скасовано, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційних скаргах ОСОБА_2, діюча від імені ОСОБА_3, Скадовська ЦРЛ просять рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині скасувати, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права і ухвалити нове рішення, яким відмовити позивачу у задоволенні позовних вимог про відшкодування втраченого доходу.

В письмових запереченнях ОСОБА_4 просив апеляційні скарги відхилити, рішення суду залишити без змін.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду, в частині, що переглядається, в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Задовольняючи позовні вимоги про відшкодування втраченого заробітку, суд першої інстанції виходив з того, що Скадовська ЦРЛ повинна відшкодувати позивачу суму втраченого доходу за період з 01.12.2009 року по 12.09.2014 рік, оскільки позивачу, внаслідок скоєння ОСОБА_3 злочину, нанесено тілесні ушкодження середньої тяжкості, внаслідок чого позивач фізична особа - підприємець втратив дохід від підприємницької діяльності.

Колегія суддів з такими висновками суду погоджується і вважає їх правильними.

З матеріалів справи вбачається, що 08 серпня 2008 року внаслідок ДТП з вини працівника відповідача ОСОБА_3, ОСОБА_4 завдано тілесні ушкодження середньої тяжкості. Вироком Скадовського районного суду Херсонської області від 23 березня 2009 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 1 ст. 286 Кримінального кодексу України (т.1 а.с.7).

Рішенням Скадовського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2010 року стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 витрати, пов'язані з лікуванням у розмірі 3 359,85 грн, втрачений дохід у розмірі 195 382,56 грн та моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. Втрачений дохід стягнуто до 01 грудня 2009 року (т.1 а.с.8-10). Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 жовтня 2010 року рішення суду першої інстанції змінено. Зменшено розмір завданої моральної шкоди з 50 000 грн до 10 000 грн; в решті рішення суду першої інстанції залишено без змін (т.1 а.с.11-12).

Згідно з інформацією, наданою Скадовською Державною податковою інспекцією, до ушкодження здоров'я внаслідок ДТП ОСОБА_4 був зареєстрований як суб'єкт підприємницької діяльності і його дохід, одержаний у господарському 2007 році від підприємницької діяльності складав 146 537 грн (т.1 а.с.13).

Первинним висновком медико-соціальної експертної комісії від 25 листопада 2008 року № 081016 ОСОБА_4 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання та визначено, що труд неможливий на період активного лікування (т.1 а.с.15).

Повторним висновком МСЕК від 23 листопада 2009 року № 095091 ОСОБА_4 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату та визначено, що труд неможливий на період активного лікування (т.1 а.с.16).

Наступним висновком МСЕК від 03 грудня 2010 року № 228291 ОСОБА_4 встановлена друга група інвалідності внаслідок загального захворювання з ураженням опорно-рухового апарату строком до 1 грудня 2010 року та визначено, що йому протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах (тривала ходьба по сходах), переохолодження, вплив вібрації (т.1 а.с.17).

У період з 26 жовтня 2010 року до 09 листопада 2010 року ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні в Інституті травматології та ортопедії Академії медичних наук України, де йому було зроблено операцію з ендопротезування суглоба (т.1 а.с.52).

Відповідно до ч. 1 ст. 1195, ч. 1 ст. 1197, ст. 1198 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я фізичній особі, зобов'язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Розмір втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу), що підлягає відшкодуванню, визначається у відсотках від середнього місячного заробітку (доходу), який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, з урахуванням ступеня втрати потерпілим професійної працездатності, а за її відсутності - загальної працездатності. Розмір доходу фізичної особи - підприємця, втраченого фізичною особою внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, що підлягає відшкодуванню, визначається з її річного доходу, одержаного в попередньому господарському році, поділеного на дванадцять. Якщо ця особа отримувала дохід менш як дванадцять місяців, розмір її втраченого доходу визначається шляхом визначення сукупної суми доходу за відповідну кількість місяців. Розмір доходу від підприємницької діяльності, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, визначається на підставі даних органу державної податкової служби. Розмір доходу, втраченого фізичною особою - підприємцем внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, обчислюється виходячи з розміру доходу, який потерпілий мав до каліцтва або іншого ушкодження здоров'я, у сумах, нарахованих до вирахування податків.

Тобто, розмір втраченого заробітку (доходу) потерпілого обов'язково визначається з урахуванням втрати чи зменшення його професійної або загальної працездатності.

Відповідно до ст.24 Закону України «Про пенсійне забезпечення» причини й групи інвалідності, а також час настання інвалідності встановлюються органами медико-соціальної експертизи, що діють на підставі Положення про них, затвердженого Кабінетом Міністрів України.

З аналізу п.п.1,11 Положення про медико-соціальну експертизу, п.п.3,26,27 Положення про порядок, умови та критерії встановлення інвалідності затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 03 грудня 2009 року № 1317, Інструкції про встановлення груп інвалідності, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров'я України від 05 вересня 2011 року №561, встановлення МСЕК тієї чи іншої групи інвалідності внаслідок загального захворювання визначається за критеріями життєдіяльності людини, зокрема, здатністю особи до виконання трудової діяльності.

Здатність до трудової діяльності - сукупність фізичних та духовних можливостей людини, яка визначається станом здоров'я, що дозволяє їй займатися різного виду трудовою діяльністю.

Професійна працездатність - здатність людини якісно виконувати роботу, що передбачена конкретною професією, яка дозволяє реалізувати трудову зайнятість у певній сфері виробництва відповідно до вимог змісту і обсягу виробничого навантаження, встановленого режиму роботи та умов виробничого середовища.

Параметрами оцінки є збереження або втрата професійної здатності, можливість трудової діяльності за іншою професією, яка за кваліфікацією дорівнює попередній, оцінка допустимого обсягу роботи у своїй професії і посаді, можливість трудової зайнятості в звичайних або спеціально створених умовах.

Інваліди II групи з вираженим обмеженням життєдіяльності можуть навчатися та провадити різні види трудової діяльності, зокрема шляхом створення відповідних умов праці із забезпеченням засобами компенсації фізичних дефектів чи порушених функцій організму, здійснення реабілітаційних заходів.

Законодавство вирізняє професійну та загальну працездатність. Професійна працездатність передбачає здатність працівника до роботи за конкретним фахом і на певній посаді, у той час як загальна працездатність - це здатність до виконання будь-якої роботи у звичайних умовах праці. Особа, яка зазнала каліцтва та якій встановлено інвалідність, може бути визнана частково працездатною. З метою встановлення в особи здатності до праці, МСЕК під час встановлення інвалідності має встановити ступінь професійної (а за її відсутності - загальної) працездатності у відсотках.

На підставі цих даних суд визначає розмір втраченого фізичною особою (у тому числі фізичною особою-підприємцем) внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку (доходу) у відсотках, що підлягає відшкодуванню.

З матеріалів справи вбачається, що в ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року та від 12.10.2016 року зроблено протилежні висновки щодо періоду встановлення позивачу ступеня непрацездатності, і як наслідок, порядку нарахування втраченого внаслідок каліцтва або іншого ушкодження здоров'я заробітку.

Колегія суддів виходить з того, що згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи від 18 лютого 2015 року № 10 та пояснень експерта, які були надані в судовому засіданні, до лютого 2014 року встановити ступінь непрацездатності позивача у відсотках неможливо, оскільки він лікувався та відновлювався, тобто був непрацездатним, що підтверджується попередніми висновками МСЕК (т.1 а.с.206-212).

З висновків медико-соціальної експертної комісії від 25 листопада 2008 року № 081016 та від 23 листопада 2009 року № 095091, вбачається, що трудова діяльність ОСОБА_4 неможлива на період лікування, а від 03 грудня 2010 року № 228291 протипоказана праця з тривалим перебуванням на ногах, переохолодження та вібрації. Тому, колегія суддів вважає, що право позивача, як потерпілого, на отримання щомісячної грошової компенсації втраченого доходу, виникає з дня встановлення йому МСЕК стійкої втрати професійної працездатності вперше, а саме з 25 листопада 2008 року (т.1 а.с.15).

Крім того, колегія суддів бере до уваги юридичний факт, який має преюдиційне значення, а саме - рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 17 лютого 2010 року, яким вже стягнуто зі Скадовської ЦРЛ на користь ОСОБА_4 втрачений дохід у розмірі 195 382,56 грн і в цій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін рішенням апеляційного суду Херсонської області від 12 жовтня 2010 року, що набрало законної сили (т.1 а.с.8-12).

З огляду на зазначені вимоги закону, встановивши фактичні обставини справи, дослідивши надані сторонами докази в їх сукупності, правильно визначивши, які правовідносини випливають із встановлених обставин справи, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про обґрунтованість позовних вимог в частині стягнення втраченого заробітку та стягнення компенсації за втрачений заробіток, оскільки ОСОБА_4 отримавши внаслідок ДТП тілесні ушкодження середньої тяжкості, які призвели до втрати працездатності, відповідно до ст. 1195 ЦК України має право на таке відшкодування, і та обставина, що до лютого 2014 року ступінь його непрацездатності не визначена у відсотках не спростовує, а навпаки підтверджує факт того, що він був повністю непрацездатний, що також підтверджується первинним та повторним висновками МСЕК від 25.11.2008 року та 23.11.2009 року.

Доводи апеляційних скарг колегією суддів до уваги не приймаються як такі, що не ґрунтуються на вимогах закону, що регулюють спірні правовідносини, не підтверджені належними доказами та не спростовують мотивованих висновків суду.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду, в частині, що переглядається, ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права і підстави для його скасування або зміни відсутні.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скарги ОСОБА_2, діючої в інтересах ОСОБА_3, та Комунального закладу «Скадовська центральна районна лікарня» відхилити.

Рішення Скадовського районного суду Херсонської області від 02 жовтня 2014 року, в частині, що переглядається, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий С.В. Радченко

Судді: І.В. Вейтас

А.Г. Колісниченко