Справа № 141/64/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
29 березня 2016 року смт. Оратів
Оратівський районний суд
В складі: головуючого судді Слісарчука О.М.
при секретарі Ставничому С.А.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Оратів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг, за участю позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_3, у відсутності відповідача та представника відповідача, -
Тобто, станом на день звернення до суду з позовом загальна сума боргу становить 181195,47 - 32 011,90 = 149 183 грн. 57 коп. (акт звіряння від 01.12.15).
26.11.2015 року позивачем на адресу відповідача направлена вимога про виконання боргового зобовязання. Жодної реакції зі сторони відповідача, щодо виконання боргового зобовязання не має, кошти мені не сплачено.
Пунктом 3.3 Договору передбачено, що розрахунок за виконані роботи проводиться не пізніше ніж через 60 днів, з дати підписання «Акту виконаних робіт».
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунку «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню в розмірі 0.5% від неоплаченої суми за кожен день про строчки.
Тобто, окрім основного боргового зобовязання відповідач зобовязаний сплатити позивачу пеню в розмірі 0,5% від неоплаченої суми за кожен день прострочки.
Тобто пеня, яку повинен виплатити ОСОБА_1 відповідач ДП «Біріт-Надія» становить:
- згідно акту від 01.10.14 виконано робіт на суму 3719 грн. 17 коп. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.12.2014, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік, тобто за 365 днів. Тому, пеня яку повинен сплатити відповідач становить (3719.17/100/2)х365=6787 грн. 48 коп.;
- згідно акту від 01.11.14 виконано робіт на суму 2400 грн. Крайній термін для сплати за виконані роботи є 01.01.2015, отже з даного моменту розпочалось нарахування пені. Однак враховуючи ту обставину, що для пені визначено строк позовної давності 1 рік, а з моменту необхідності виконання зобовязання минув понад рік, тому до розрахунку береться лише про строчка за останній рік. Тому, пеня яку повинен сплатити відповідач становить (2400/100/2)х365=4380 грн.
Тобто, загальна сума пені, яку повинно сплатити відповідач ДП «Біріт-Надія» на користь позивача становить 272258 грн. 02 коп.
10.04.2015 року ОСОБА_1 припинив свою підприємницьку діяльність, та з даного моменту втратив статус субєкта підприємницької діяльності (повідомлення 159 від 10.04.15).
«ОСОБА_4 Аваль», МФО 380805 на його користь судовий збір в розмірі
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Просять позовні вимоги задоволити в повному обсязі, стягнути з відповідача ОСОБА_2 підприємства «Біріт-Надія» на користь ОСОБА_1 149183 грн. 57 коп. боргу, та 272258 грн. 02 коп. заборгованості по пені згідно договору №1 від 20.06.2014 року та сплачений судовий збір в розмірі 4214 грн. 43 коп.
Представник відповідача ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія", будучи належним чином повідомлені про день та час судового розгляду повторно не з'явилися в судове засідання, причини неявок суду не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надали.
На адресу суду надійшла заява відповідача ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" з якої вбачається слідуюче, що судом здійснюється провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до дочірнього підприємства «Біріт-Надія» про стягнення заборгованості за договором про надання послуг.
Договір про надання послуг було укладено як і зазначає позивач між фізичною особою ОСОБА_1 та юридичною особою дочірнім підприємством «Біріт-Надія».
В даному випадку позивачем не були подані належні докази, що підтверджують факт виникнення підстав для розгляду позовної заяви у районному суді за правилами загальної юрисдикції, а судом відкрито провадження у справі з порушенням норм законодавства виходячи з наступного.
Частиною 2 статті 109 ЦПК України встановлена підсудність справ за місцезнаходженням відповідача: позови до юридичних осіб пред'являються в суд за їхнім місцезнаходженням.»
Відповідно до п. 1 ст. 1 Господарського процесуального кодексу України: «Підприємства, установи, організації, інші юридичні особи (у тому числі іноземні), громадяни, які здійснюють підприємницьку діяльність без створення юридичної особи і в установленому порядку набули статусу суб'єкта підприємницької діяльності (далі - підприємства та організації), мають право звертатися до господарського суду згідно з встановленою підвідомчістю господарських справ за захистом своїх порушених або оспорюваних прав і охоронюваних законом інтересів, а також для вжиття передбачених цим Кодексом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
У випадках, передбачених законодавчими актами України, до господарського суду мають право також звертатися державні та інші органи, фізичні особи, що не є суб'єктами підприємницької діяльності.»
Пунктом 1 частини 1 статті 12 ГПК України встановлена підвідомчість справ господарським судам, а саме: «Господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів».
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 205 ЦПК України передбачені підстави закриття провадження у справі: «Суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо: справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.».
З зазначених підстав позовна заява не підлягає розгляду в загальних судах України. Просять цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг провадженням закрити.
Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення).
Відповідно до ч. 1 ст. 224 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору.
Позивач ОСОБА_1 та його представник ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечували проти заочного розгляду справи.
Оскільки представник позивача не заперечує проти такого вирішення спору, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача в порядку ст. 224 ЦПК України та ухвалити заочне рішення.
Суд, вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню з таких підстав.
Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.
Відповідно до ч. 1 ст. 10, ч. 1 ст. 11, ч. 1 ст. 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього ЦПК України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.
Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 ЦПК України.
За змістом статті 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.
Згідно з ч. 2 ст. 59 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.
Відповідно до ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.
Судом встановлено, що згідно виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб підприємців серії АД №257917 від 25.06.2014 року ОСОБА_1 зареєстрований як фізична особа - підприємець.
Відповідно до п.3.1. Договору підставою про виконання певного обсягу робіт та здійснення розрахунків є "Акт виконаних робіт", який підписується сторонами.
Пунктом 3.3 Договору передбачено, що розрахунок за виконані роботи проводиться не пізніше ніж через 60 днів, з дати підписання «Акту виконаних робіт».
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунку «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню в розмірі 0,5% від неоплаченої суми за кожен день прострочки.
Договір підписано сторонами та скріплено відповідними печатками.
Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.10.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 3719,17 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками.
Згідно акту прийомки виконаних робіт від 01.11.2014 року згідно договору №1 від 20.06.2014 року за виконані роботи підлягає до сплати замовником 2400 грн. Акт підписано сторонами та скріплено відповідними печатками.
Всього виконано робіт на суму 181195,47 грн.
Згідно акту звіряння взаємних розрахунків за період: 01.01.2015-01.12.2015 року між Дочірнім підприємством "Біріт-Надія" і ФОП "Ткачук Володимир Максимович" від 01.12.2015 року за даними Дочірнє підприємство "Біріт-Надія" має заборгованість перед ФОП ОСОБА_1 на суму 149183,57 грн. Акт підписано головним бухгалтером ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" та скріплено печаткою відповідача та ФОП ОСОБА_1.
Як вбачається з матеріалів справи ОСОБА_1 направив 26.11.2015 року на адресу відповідача ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" направлено претензію щодо неналежного виконання договору №1 від 20.06.2014 року, яку відповідач отримав 01.12.2015 року, про що свідчить копія рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення.
Згідно з ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно зі ст. ст. 610, 611, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Боржник, який прострочив виконання зобов'язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення. Якщо внаслідок прострочення боржника виконання зобов'язання втратило інтерес для кредитора, він може відмовитися від прийняття виконання і вимагати відшкодування збитків.
Згідно з частиною 1 статті 205 Цивільного кодексу України правочин може вчинятись усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, сторони взяли на себе взаємні зобов'язання: позивач надавати послуги з обробітку землі, а відповідач оплачувати надані послуги у відповідності до укладеного між сторонами договору про надання послуг №1 від 20.06.2014 року.
В силу статті 509 Цивільного кодексу України зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.
Згідно ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Відповідно до ст.610 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Згідно ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.
Згідно ч.1 ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
Згідно ч. 4 ст.631 Цивільного кодексу України, закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.
Відповідно ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Положення цієї глави можуть застосовуватися до всіх договорів про надання послуг, якщо це не суперечить суті зобов'язання.
Відповідно до ст. 902 ЦК України виконавець повинен надати послугу особисто. У випадках, встановлених договором, виконавець має право покласти виконання договору про надання послуг на іншу особу, залишаючись відповідальним в повному обсязі перед замовником за порушення договору.
Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.
За статтями 525, 526 Цивільного кодексу України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Стаття 526 ЦК України передбачає, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (ст. 530 ЦК України).
Таким чином, неналежне виконання вказаних умов договору про надання послуг №1 від 20.06.2014 року між ФОП "Ткачук Володимир Максимович" та Дочірнім підприємством «Біріт-Надія» в частині своєчасного проведення розрахунків призвело до виникнення у ОСОБА_2 підприємства «Біріт-Надія» перед ФОП "Ткачук Володимир Максимович" заборгованості у розмірі149183,57 грн.
Відповідно до ст. 220 ГК України, боржник, який прострочив виконання господарського зобов'язання, відповідає перед кредитором (кредиторами) за збитки, завдані простроченням, і за неможливість виконання, що випадково виникла після прострочення.
Статтею 230 ГК України передбачено, що штрафними санкціями у цьому Кодексі визнаються господарські санкції у вигляді грошової суми (неустойка, штраф, пеня), яку учасник господарських відносин зобов'язаний сплатити у разі порушення ним правил здійснення господарської діяльності, невиконання або неналежного виконання господарського зобов'язання.
Згідно зі ст. 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.
Відповідно до ст. 1 Закону України «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов'язань», платники грошових коштів сплачують на користь одержувачів цих коштів за прострочку платежу пеню в розмірі, що встановлюється за згодою сторін.
Розмір пені, передбачений статтею 1 цього Закону, обчислюється від суми простроченого платежу та не може перевищувати подвійної облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня .
Пунктом 4.2 Договору передбачено, що за порушення терміну проведення розрахунку «Замовник» сплачує «Виконавцю» пеню в розмірі 0.5% від неоплаченої суми за кожен день про строчки.
Відповідно до ч. 1 ст. 258 ЦК України для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю.
Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 258 ЦК України позовна давність в один рік застосовується, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).
Таким чином, оскільки загальна сума боргу становить 149 183 грн. 57 коп., пеню встановлена договором про надання послуг №1 від 20.06.2014 року становить 0.5% від неоплаченої суми за кожен день прострочки, до розрахунку береться пеня за останній рік, тобто 365 днів, то пеня, яку повинен виплатити ОСОБА_1 відповідач ДП «Біріт-Надія» становить 272258 грн. 02 коп.,
Окрім цього суд звертає увагу на те, що згідно із п. 1 ч. 1 ст. 12 ГПК України, господарським судам підвідомчі справи у спорах, що виникають при укладанні, зміні, розірванні і виконанні господарських договорів.
Предметом даного позову є вимоги щодо стягнення заборгованості, яка виникла внаслідок невиконання відповідачем зобов'язань за договором про надання послуг №1 від 20.06.2014 р., який за своєю правовою природою є господарським договором. З огляду на це, спір, що виник між ФОП "Ткачук Володимир Максимович" та Дочірнім підприємством «Біріт-Надія», за загальним правилом, підвідомчий господарському суду.
Проте, відповідно до повідомлення №159 від 10.04.2015 року слідує, що 10.04.2015 року до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців внесено запис про припинення підприємницької діяльності фізичною особою - підприємцем ОСОБА_1.
Отже, з 10.04.2015 р. статус ОСОБА_1. як суб'єкта господарювання припинено.
Відповідно до п. 1 ст. 15 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо: 1) захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин; 3) інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.
Пунктом 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» № 3 від 01.03.2013 р. передбачено, що оскільки у разі припинення діяльності фізичної особи як суб'єкта господарювання відповідно до пункту 6 частини першої статті 80 ГПК провадження у господарській справі припиняється, то з часу державної реєстрації припинення підприємницької діяльності фізичної особи-підприємця в порядку, встановленому Законом України від 15 травня 2003 року N 755-IV «Про державну реєстрацію юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців», спори за участю такої фізичної особи-підприємця, у тому числі пов'язані з підприємницькою діяльністю, що здійснювалася ним раніше, належить розглядати в порядку цивільного судочинства, за винятком випадків, коли провадження у відповідних справах було порушено у господарському суді до настання таких обставин, оскільки за загальним правилом громадянин-підприємець відповідає за своїми зобов'язаннями належним йому майном і після припинення своєї підприємницької діяльності.
З урахуванням наведеного, зважаючи на те, що 10.04.2015 р. була здійснена державна реєстрація припинення підприємницької діяльності ФОП ОСОБА_1, даний спір підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.
На підставі викладеного вище, що підтверджується наявними в матеріалах справи письмовими доказами суд дійшов до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог ОСОБА_1 про стягнення з ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" заборгованості за договором про надання послуг у розмірі 149183 грн. 57 коп. та пені у розмірі в сумі 272258 грн. 02 коп.
Оскільки позивачем було сплачено судовий збір при подачі позовної заяви до суду, то відповідно до ч.1 ст. 88 ЦПК України їх слід стягнути з відповідача на користь позивача.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 88, 208, 209, 212, 214-215, 224-226 ЦПК України, ст. ст. 15, 526, 530, 549, 629, 901-903 ЦК України, суд-
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 підприємства "Біріт-Надія" про стягнення заборгованості за договором про надання послуг - задовольнити.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Позивач має право оскаржити заочне рішення шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Вінницької області через Оратівський районний суд.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

СУДДЯ О.М. Слісарчук

Повний текст рішення виготовлено 01.04.2016 року