Ухвала

іменем україни

04 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, зацікавлені особи: державний виконавець Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, заступник начальника управління державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області, ОСОБА_5, на бездіяльність та незаконні дії посадових осіб державної виконавчої служби, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 подав до суду вказану скаргу, в якій просив визнати незаконними дії та бездіяльність відповідачів за його скаргою у зв'язку з виконанням рішення апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2011 року, яким стягнуто на його користь неустойку за прострочення сплати аліментів; визнати незаконним закриття виконавчого провадження № 2029/2-1813 «Про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів»; визнати бездіяльність відповідачів і тривале в часі ненадання йому письмової відповіді за його письмовими заявами інформації про стан заборгованості по виконавчому провадженню № 2029/2-1813; зобов'язати відповідачів поновити виконання рішення апеляційного суду Харківської області від 15 грудня 2011 року через поновлення виконавчого провадження № 2029/2-1813 «Про стягнення неустойки за прострочення сплати аліментів», зобов'язати відповідачів постійно, за запитами, інформувати його у письмовому вигляді про стан виконавчого провадження, про стан заборгованості.

Ухвалою Орджонікідзевського районного суду м.Харкова від 28 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року, поновлено строк на звернення зі скаргою до суду.

Скаргу ОСОБА_4 залишено без задоволення.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і вирішити питання по суті скарги.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувані судові рішення залишити без змін.

Так, згідно з ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду зі скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Виходячи зі змісту ст. 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

При цьому суд не має права зобов'язувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися лише державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби, наприклад, постановити ухвалу про зупинення виконавчого провадження у випадках, передбачених статтями 37-38 Закону України «Про виконавче провадження», проте може привести визначений державним виконавцем строк зупинення провадження у відповідність із законом шляхом його скорочення (частина третя статті 39 Закону України «Про виконавче провадження»).

Судами встановлено, що у травні 2012 році до Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції звернувся представник ОСОБА_4 - ОСОБА_6, яка діяла на підставі довіреності, з заявою про прийняття на виконання виконавчого листа № 2029/2-1813, виданого 17 травня 2012 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова, про стягнення з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів за період з 01 березня 2010 року по 10 лютого 2011 року у розмірі 8 223,21 грн.

Оскільки вжиті державним виконавцем заходи, направлені на виявлення майна боржника, виявилися безрезультатними, 05 червня 2014 року відповідно до п. 2 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу.

Згідно з реєстром на відправлення від 04 вересня 2014 року № 9 через почтове відділення № 7 м. Харкова Орджонікідзевський відділ державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції направив рекомендованим листомна адресу представника Паломіно ОСОБА_7 - ОСОБА_6 копію постанови про повернення виконавчого документа разом з оригіналом виконавчого листа.

З урахуванням вказаного, суди дійшли правильного висновку, що дії державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції при виконанні виконавчого провадження № 32800785 відповідали Закону України «Про виконавче провадження».

Також судами встановлено, що будь-яких звернень безпосередньо до державного виконавця Орджонікідзевського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, Управління Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області від скаржника не надходило. Два його звернення, що були отримані Управлінням Державної виконавчої служби Головного управління юстиції у Харківській області з Державної виконавчої служби України та Генеральної прокуратури України, були розглянуті, відповідь спрямована на адресу скаржника. Таким чином, вказаними діями не було порушено прав ОСОБА_8.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні скарги.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків суду не спростовують.

Отже підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

При цьому колегія суддів звертає увагу скаржника, що за змістом ч. 5 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження» повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 28 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Харківської області від 09 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана О.В. Закропивний Л.М. Мазур