У х в а л а

30 вересня 2016 року м. Київ
Суддя Верховного Суду України Сімоненко В.М., розглянувши заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про стягнення аліментів на повнолітніх дітей, які продовжують навчання,

в с т а н о в и л а:

Заочним рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року позов ОСОБА_1 задоволено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 19 квітня 2016 року заочне рішення Дарницького районного суду м. Києва від 18 грудня 2015 року змінено, позов ОСОБА_1 задоволено частково: стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей - ОСОБА_4 та ОСОБА_3 в розмірі 2000 грн щомісячно починаючи з 28 вересня 2015 року до закінчення навчання, але не більше ніж до досягнення ОСОБА_4 та ОСОБА_3 23 років з індексацією стягуваних сум відповідно до закону. В решті позову відмовлено. Вирішено питання про оплату судового збору.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року відмовлено у відкритті касаційного провадження у справі на підставі пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України (касаційна скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності оскаржуваних судових рішень).

У липні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Верховного Суду України із заявою про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року, в якій порушує питання про скасування ухваленого у справі рішення суду касаційної інстанції.

Ухвалою Верховного Суду України від 5 вересня 2016 року заяву ОСОБА_1 залишено без руху з наданням строку до 23 вересня 2016 року в зв'язку з тим, що до заяви не додані копії судових рішень першої та апеляційної інстанцій та заявниці слід уточнити підставу, з якої подається заява про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року.

26 вересня 2016 року від ОСОБА_1 на виконання вимог ухвали Верховного Суду України від 5 вересня 2016 року надійшла заява про усунення недоліків заяви, в якій вона уточнила підставу звернення із своєю заявою, а саме неоднакове застосування норм процесуального права - статті 328 ЦПК України, що призвело до ухвалення різних за змістом судових рішень та додала копії судових рішень першої та апеляційної інстанцій.

Подана заява підлягає поверненню виходячи з наступного.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

За положеннями пункту 2 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права лише при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ.

Оскільки ОСОБА_1 подано заяву про перегляд з процесуальних підстав ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року, якою відмовлено у відкритті касаційного провадження відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України у зв'язку із необґрунтованістю касаційної скарги, то правові підстави для перегляду цієї ухвали за пунктом 2 частини 1 статті 355 ЦПК України відсутні.

З огляду на викладене, заява ОСОБА_1 із зазначених нею підстав не підлягає прийняттю до провадження Верховного Суду України для перегляду у порядку глави 3 розділу V ЦПК України.

Керуючись статтями 353, 355 ЦПК України,

у х в а л и л а :

Заяву ОСОБА_1 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 20 травня 2016 року повернути заявниці.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя

Верховного Суду України В.М. Сімоненко