У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого: Кузнєцова В.О.,
суддів: Ізмайлової Т.Л.,Карпенко С.О.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,-
розглянувши в судовому засіданні справуза позовом Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Відкритого акціонерного товариства «Татарбунарське автотранспортне підприємство № 15143», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк», про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, за касаційною скаргою Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» на рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У липні 2014 року Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» (далі - ТДВ «СК «Індіго») зввернулось до суду з позовом до до ОСОБА_6, ОСОБА_7, Відкритого акціонерного товариства «Татарбунарське автотранспортне підприємство № 15143» (далі - ВАТ «Татарбунарське АТП №15143»), третя особа - Публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк»), про відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою в розмірі 28 353 грн. В обгрунтування позовних вимог, позивач посилався на те, що 16 травня 2012 року близько 07 годин 30 хвилин у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mazda СХ7, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля БАЗ А 07923, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6 В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MazdaСХ7, державний номерний знак НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень. Розмір завданих збитків ОСОБА_8 за пошкоджений транспортний засіб склав 28 353,50 грн. 16 липня 2012 року позивачем було здійснено виплату страхового відшкодування ОСОБА_8 у розмірі 28 353,50 грн. Позивач просив суд стягнути солідарно з ОСОБА_6 та ВАТ «Татарбунарське АТП №15143» в порядку регресу в рахунок виплати страхового відшкодування 28 353,50 грн.

Рішенням Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року, у задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі Товариство з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» просить судові рішення у справі скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційній суд, виходив з того, що ОСОБА_6 є неналежним відповідачем у даному спорі, оскільки керував транспортним засобом у зв'язку з виконанням своїх трудових (службових) обов'язків.

Проте повністю погодитись з такими висновками судів не можна з наступних підстав.

Судом встановлено, що між ТДВ «СК «Індіго» та ОСОБА_8 було укладено договір страхування наземного транспорту (а.с. 4-6, т. 1) та додаткова угода № 1 до нього від 21 вересня 2012 року, предметом якого був автомобіль Mazda СХ7, державний номерний знак НОМЕР_1.

16 травня 2012 року близько 07 годин 30 хвилин у м. Одесі сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля Mazda СХ7, державний номерний знак НОМЕР_1, під керуванням ОСОБА_8 та автомобіля БАЗ А 07923, державний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_6

В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль MazdaСХ7, державний номерний знак НОМЕР_1, зазнав механічних пошкоджень, а власнику заподіяно майнову шкоду, що підтверджується звітом про оцінку автомобіля, № 15/12 від 30 травня 2012 року, який складений ТОВ «АМК Траст», згідно з яким ОСОБА_8 завдано майнова шкоду у сумі 31 205,73 грн (а.с.53-59).

На момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди відповідач ОСОБА_6 перебував у трудових відносинах з ВАТ «Татарбунарське АТП- 15143».

Відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0371679 від 05 лютого 2012 року відповідальність ВАТ «Татарбунарське АТП-15143» застрахована ПрАТ «Міська страхова компанія». Забезпечений транспортний засіб БАЗ А 07923, 2007 року випуску, державний номер НОМЕР_2 (а.с. 103, т. 1)

Згідно платіжного доручення № 3439 від 16 липня 2012 року, ТОВ «Орбіта» перераховано страхове відшкодування завданої ОСОБА_8 майнової шкоди у розмірі 28 353,50 грн (а.с. 11, т. 1).

Постановою Татарбунарського районного суду Одеської області від 05 липня 2012 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КпАП України та піддано адміністративному стягненню у вигляді штрафу в розмірі 340 грн в дохід держави. (а.с. 12, т. 1).

Згідно зі ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки.

Згідно зі ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 Закону № 1961-IV, а для суброгації відповідно до статті 993 ЦК і статті 27 Закону України «Про страхування» встановлено особливий правовий режим.

Згідно з ст. 38.1 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов: до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду: а) якщо він керував транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції; б) якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії; в) якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп'яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником); г) якщо дорожньо-транспортна пригода визначена в установленому порядку безпосереднім наслідком невідповідності технічного стану та обладнання транспортного засобу існуючим вимогам Правил дорожнього руху; ґ) якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; д) якщо страховий випадок настав з використанням забезпеченого транспортного засобу в період, не передбачений договором внутрішнього страхування (при укладенні договору страхування з умовою використання транспортного засобу в період, передбачений договором страхування); страховик після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім осіб, зазначених у пункті 13.1 статті 13 цього Закону.

Згідно зі статтею 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана оплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

Зі змісту наведених норм права можна зробити висновок про те, що страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Зазначений правовий висновок відповідає правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року № 6-2587цс15, який відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права та має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Таким чином, суд першої інстанції в порушення ст.ст. 212-215 ЦПК України, не визначився належним чином з характером спірних правовідносин, на вказані обставини уваги не звернув, не надав належної оцінки наданим сторонами доказам у їх сукупності, зокрема, не з'ясував належним чином підстав позову, чи виникли спірні правовідносини з суброгації, чи з регресу, що має важливе значення для вирішення спору.

Суд першої інстанції не надав жодної оцінки тій обставині, що цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_6 не була застрахована, проте він був визнаний винним у вчиненні дорожньо-транспортної пригоди. Натомість відповідно до поліса обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АВ/0371679 від 05 лютого 2012 року була застрахована відповідальність ВАТ «Татарбунарське АТП-15143».Не перевіреним залишилось і те, хто має нести відповідальність перед позивачем з урахуванням положень ст. 1172 ЦК України, оскільки відповідач ОСОБА_6 на момент вчинення дорожньо-транспортної перебував у трудових відносинах з ВАТ «Татарбунарське АТП-15143».

Суд першої інстанції не перевірив належним чином розміру страхового відшкодування, перерахованого позивачем на рахунок ТОВ «Орбіта» (а.с. 11, т. 1) для подальшого ремонту автомобіля ОСОБА_8, всіх його складових, зокрема, чи входила до цієї суми франшиза в розмірі 1 тис. грн.

Вирішуючи спір по суті позовних вимог, суд першої інстанції відмовив у задоволенні позовних вимог, заявлених до ВАТ «Татарбунарське АТП №15143», залишивши поза увагою, що не допускається об'єднання в одне провадження вимог, які підлягають розгляду за правилами різних видів судочинства, якщо інше не встановлено законом, зокрема, суд відкриває провадження у справі в частині вимог, які належать до цивільної юрисдикції, і відмовляє у відкритті провадження у справі щодо вимог, коли їх розгляд проводиться за правилами іншого виду судочинства, не застосував до спірних правовідносин положень п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

Суд апеляційної інстанції в порушення вимог ст. ст. 303, 315 ЦПК України належним чином не перевірив доводів апеляційної скарги, в рішенні не зазначив конкретні обставини і факти, що спростовують такі доводи, і залишив рішення суду першої інстанції без змін.

За таких обставин, судові рішення першої та апеляційної інстанції підлягають скасуванню з передачею справи на новий розгляд до суду першої інстанції з підстав, передбачених ч. 2 ст. 338 ЦПК України.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Індіго» задовольнити частково.

Рішення Татарбунарського районного суду Одеської області від 19 листопада 2015 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області від 18 січня 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова
О.В. Кадєтова
С.О. Карпенко
Г.І. Мостова