ВОЛОДИМИР-ВОЛИНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

іменем України

(заочне)

30 грудня 2016 року м. Володимир-Волинський

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого: судді Лященка О.В.

при секретарі: Баранюк О.В.

з участю позивача: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Володимир-Волинський цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,-

встановив:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

В позовній заяві покликається на ту обставину, що відповідно до договору купівлі-продажу будинку, який посвідчений Володимир-Волинською держнотконторою 13.01.2006 року за № 28, їй на праві приватної власності належить житловий будинок АДРЕСА_1

У даному житловому будинку зареєстровано місце проживання також відповідача, шлюб з яким було розірвано.

Відповідач зареєстрований у спірному будинку, однак не проживає у ньому з 2009 року, про місце свого проживання та засоби зв'язку не повідомляв.

Відповідач коштів за користування електроенергією, газом, водопроводом та вивіз сміття ніколи не вносив. Крім того, участі в ремонті будинку та комунікацій не приймав та оплату за ремонт не здійснював, участі у сплаті податку за землю не брав. В будинку відсутні усі особисті речі, які йому належать. Добровільно знятись з реєстрації за цією адресою відповідач не бажає, а тому вона змушена звернутись до суду з відповідною позовною заявою.

Просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком №26 по вул. Закарпатській, що в с. Хмелівка, Володимир-Волинського району, Волинської області.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позов підтримала, просить його задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2, будучи належним чином двічі повідомлений про час та місце розгляду справи, для участі у розгляді справи повторно не з»явився, заяви про розгляд справи у його відсутність суду не подав, а тому за згодою позивача суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення позивача, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

За змістом ст. ст. 3-4, 213-215 ЦПК України судовому захисту шляхом задоволення позову підлягають наявні в особи, яка звернулася до суду, права, свободи чи інтереси, що порушуються, не визнаються або оспорюються іншими особами.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 156 ЖК України та ст. 405 ЦК України право члена сім»ї власника будинку, який не є його співвласником, на користування цим будинком обумовлено наявністю сімейних відносин із власником і спільним із ним проживанням у цьому будинку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Як роз»яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 39 постанови № 6 від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» члени сім'ї власника житла, які проживають разом із ним, мають право користування цим житлом відповідно до закону (особистий сервітут, частина перша статті 405 ЦК). Суди повинні мати на увазі, що таким законом не може бути ЖК УРСР, а застосуванню підлягають норми, передбачені главою 32 ЦК України.

З урахуванням зазначеного суди повинні виходити з того, що стосовно права членів сім»ї власника жилого приміщення на користування ним підлягають застосуванню положення статті 405 ЦК України.

Оскільки інше не встановлено законом, договором чи заповітом, на підставі яких встановлено сервітут, то відсутність члена сім»ї понад один рік без поважних причин є юридичним фактом, що є підставою для втрати членом сім»ї права користування житлом. У цьому випадку положення статей 71, 72 ЖК УРСР застосуванню не підлягають.

Судом встановлено, що позивач є власником житлового будинку №26 по вул. Закарпатській, що в с. Хмелівка, Володимир-Волинського району, Волинської області, що стверджується витягом про реєстрацію права власності та копією договору купівлі-продажу будинку.

Як вбачається з довідки про склад сім»ї та копії будинкової книги, в належному позивачу на праві приватної власності будинку зареєстроване місце проживання також і відповідача по справі.

Доводи позивача про те, що відповідач більше року не проживає у спірному будинку, підтверджуються довідкою Хмелівківської сільської ради.

Враховуючи ту обставину, що відповідач не проживає у спірному житловому приміщенні понад один рік, проживає за іншим місцем проживання, а тому позовні вимоги в частині визнання його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, слід задовольнити.

Разом з тим, позивачем заявлено вимогу про зняття відповідача з реєстрації за вказаною адресою, яка є передчасною і не підлягає задоволенню, так як, відповідно до ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття особи з реєстрації місця проживання здійснюється компетентними державним органами на підставі рішення суду про позбавлення права користування жилим приміщенням, відмова у вчиненні такої дії може бути оскаржена в суді у порядку адміністративного судочинства.

На підставі ст.88 ЦПК України, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору, суд стягує в його користь з відповідача.

На підставі викладеного, ст.405 ЦК України, ст. 7 Закону України від 11 грудня 2003 року «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд-

вирішив:

Позов задовольнити частково.

Визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування житловим приміщенням в будинку № 26 по вул. Закарпатській в с.Хмелівка, Володимир-Волинського району Волинської області.

В задоволенні решти вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 в користь ОСОБА_1 551 грн. 20 коп. витрат по сплаті судового збору.

За письмовою заявою відповідача рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив. Заяву про перегляд заочного рішення відповідачем може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку на подання відповідачем заяви про його перегляд.

Копію рішення не пізніше трьох днів з дня його проголошення направити відповідачу рекомендованим листом з повідомленням.

Головуючий:/-/ підпис.

Згідно з оригіналом.

Суддя Володимир-Волинського

міського суду О.В. Лященко