Номер провадження: 22-ц/785/5773/16
Головуючий у першій інстанції Калашнікова О. І.
Доповідач Заїкін А. П.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.11.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

- головуючого судді - Заїкіна А.П.,

- суддів: - Гірняк Л.А., Калараш А.А.,

за участю секретаря - Гарбуз В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно, за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року,

встановила:

11.04.2016 р. ОСОБА_4 звернулася до суду з вищезазначеним уточненим 20.04.2016 р. позовом, в якому остаточно просила визнати за нею право власності на квартиру АДРЕСА_1 (далі - Квартира), в порядку спадкування за заповітом від 22.08.2002 р. після померлої ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7.

ОСОБА_4 свої вимоги мотивувала тим, що 22.08.2002 р. її тітка - ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла їй все належне останній майно.

10.08.2012 р. ОСОБА_7 склала новий заповіт, яким заповіла все належне їй мано ОСОБА_6. Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2015 р., заповіт від 10.08.2012 р. визнано недійсним у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 на момент складення спірного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (ст. 225 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 1254 ЦК України відновлено чинність заповіту ОСОБА_7 від 22.08.2002 р..

Спадщину вона прийняла. Після звернення до нотаріуса із заявою про видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом отримала постанову нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії з причин відсутності правовстановлюючих документів на квартиру.

ОСОБА_5 є племінницею померлої ОСОБА_7, яка була позбавлена права на спадщину за законом складенням заповіту. Права на обов'язкову частку ОСОБА_5 не має. Інших спадкоємців за законом та заповітом немає.

Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити їх за вказаних у позові підстав.

Відповідачка у судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщена належним чином. Надала заяву про розгляд справи за її відсутності.

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 13.05.2016 р. позов ОСОБА_4 задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1, загальною площею - 42,6 к. в. м., в тому числі житловою - 28,2 кв. м., в порядку спадкування за заповітом від 22.08.2002 р. після смерті ОСОБА_7.

ОСОБА_6 в апеляційній скарзі просить рішення суду скасувати. Ухвалити нове рішення про відмову в позові. Посилається на те, що рішення ухвалено судом першої інстанції при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, з порушенням норм матеріального та процесуального права. Суд вирішив питання про її права та обов'язки.

Сторони у судове засідання не з'явилася. Про час і місце розгляду справи сповіщені належним чином.

ОСОБА_6 причини неявки не повідомила. Заяв та клопотань не надала.

Представник позивача у письмових запереченнях на апеляційну скаргу вважав необхідним скаргу відхилити. Рішення залишити без змін. Посилався на те, що чинним рішенням суду заповіт від 10.08.2012 р. на ОСОБА_6 визнано недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України, а тому відновив свою дію заповіт від 22.08.2002 р.. Тому апелянт не має права на спірну квартиру, вимоги апеляційної скарги є необґрунтованими.

Відповідно до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Відповідно до ст. 303 ЦПК України, колегія суддів перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та заперечень на неї, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при ухваленні рішення, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. ст. 3, 4, 10, 11, 16, 60 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду захистом своїх порушених прав. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Під час ухвалення рішення суд вирішує, зокрема, такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 3) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 4) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_4, суд першої інстанції виходив з того, що позов є обґрунтованим (а. с. 129 - 131).

Колегія суддів, вважає, що суд першої інстанції, на підставі наданих сторонами і досліджених судом доказів, дійшов правильного висновку про задоволення позову. Висновки суду відповідають обставинам справи, нормам матеріального (ст. ст. 1217, 1254, 1268 ЦК України) та процесуального (ст. ст. 11, 60, 179, 213, 338 ЦПК України) права. Вказані в апеляційній скарзі доводи не спростовують висновків суду.

Встановлено, що на підставі Свідоцтва про право власності від 14.09.1999 р. (а. с. 87 - 88) і Свідоцтва про право власності на спадщину за законом від 20.08.2002 р. (а. с. 89) квартира АДРЕСА_1 належала ОСОБА_7.

22.08.2002 р. ОСОБА_7 склала заповіт, яким заповіла все належне останній майно ОСОБА_4 (а. с. 57).

10.08.2012 р. ОСОБА_7 склала новий заповіт, яким заповіла все належне їй майно ОСОБА_6 (а. с. 75).

ІНФОРМАЦІЯ_2. ОСОБА_7 померла (а. с. 68).

Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2015 р. (а. с. 10 - 12), залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2015 р. (а. с. 13 - 15 зворотня сторона), заповіт ОСОБА_7 від 10.08.2012 р. на ОСОБА_6 визнано недійсним у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 на момент складення спірного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (ст. 225 ЦК України). Відомостей про скасування вказаних рішень суду матеріали справи не містять.

Вказаними рішеннями, які мають преюдиційне значення (ч. 3 ст. 61 ЦПК України), встановлено, що ОСОБА_5 є племінницею померлої ОСОБА_7.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, (а. с. 58 - 59), як неповнолітня особа на час відкриття спадщини вважається такою, що прийняла спадщину (ч. 4 ст. 1268 ЦК України). Доказів відмови від спадщини матеріали справи не містять.

15.01.2016 р., повторно - 19.02.2016 р., ОСОБА_4 звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини за заповітом та видачу Свідоцтва про право на спадщину за заповітом (а. с. 90, 100).

Постановою державного нотаріуса Третьої одеської державної нотаріальної контори від 05.04.2016 р. (а. с. 116 - 116 зворотня сторона) ОСОБА_4 було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом у зв'язку із ненаданням правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Між сторонами виникли правовідносини щодо спадкування за заповітом.

За правилами передбаченими ст. ст. 1217, 1254, 1268 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Якщо новий заповіт, складений заповідачем, був визнаний недійсним, чинність попереднього заповіту не відновлюється, крім випадків, встановлених статтями 225 і 231 цього Кодексу.

Неповнолітня особа вважається такою, що прийняла спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою - четвертою стаття 1273 цього Кодексу.

Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкодавцеві з часу відкриття спадщини.

Судом на підставі наявних у справі доказів правильно встановлено, що спірна квартира належала померлій ОСОБА_7, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2.. Позивачка є спадкоємцем майна померлої за заповітом від 29.08.2002 р., який відновив свою дію у зв'язку з визнанням заповіту від 10.08.2012 р. недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України. ОСОБА_4 спадщину прийняла. При зверненні до Третьої одеської державної нотаріальної контори позивачці було відмовлено у видачі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом з підстав ненадання правовстановлюючих документів на спірну квартиру.

Доводи апелянта щодо вирішення судом питання про її права та обов'язки колегія суддів не приймає до уваги, оскільки встановлено, що рішенням Київського районного суду м. Одеси від 08.10.2015 р., залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 21.12.2015 р., заповіт ОСОБА_7 від 10.08.2012 р. на ОСОБА_6 визнано недійсним у зв'язку з тим, що ОСОБА_7 на момент складення спірного заповіту не усвідомлювала значення своїх дій та не могла керувати ними (ст. 225 ЦК України). Відомостей про скасування вказаних рішень суду апелянт суду не надав.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 307, ст. 308 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін. Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів ОСОБА_6, а також для прийняття доводів апеляційної скарги останньої у суду апеляційної інстанції відсутні.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів,

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Київського районного суду м. Одеси від 13 травня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена до касаційного суду протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя: А. П. Заїкін

Судді: Л. А. Гірняк

А. А. Калараш