Провадження № 2/127/743/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

06 липня 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_2, за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, Національного банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач ПАТ «Дельта Банк» звернувся до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 за участю третіх осіб без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, Національного банку України про звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі у власність, мотивуючи свої вимоги тим, що 23.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0101/0408/71-082, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35 000,00 дол. США з розрахунку 11,9% річних на строк по 22.04.2038 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,7 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 23.04.2008 року за реєстровим №1537, право власності зареєстровано в КП «ВООБТІ» 23.04.2008 року і записано в реєстрову книгу №610 за реєстровим №1618/53375, про що свідчить іпотечний договір №0101/0408/71-081-Z-01 від 23.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1544.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, на підставі даного договору до позивача перейшло право вимоги, яке виникло з кредитного договору та договору іпотеки, укладених між ПАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Через неналежне виконання умов кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість станом на 28.07.2015 року у розмірі 636 734,99 грн. А відтак, позивач, як новий кредитор та іпотекодержатель, звернувся до суду з даним позовом, в якому просив: в рахунок виконання основного зобовязання за кредитним договором щодо оплати відповідачем заборгованості звернути стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі позивачу права власності на вказане майно; визнати за позивачем право власності на предмет іпотеки.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_2 до судового засідання не зявився із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлявся належним чином.

Третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору ОСОБА_3, представник третьої особи без самостійних вимог щодо предмету спору Національного банку України до судового засідання не зявились із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялись належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що представник позивача не заперечує, відповідно до положень ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що 23.04.2008 року між ВАТ «Сведбанк» та відповідачем ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №0101/0408/71-082, згідно з умовами якого банк надав позичальнику кредитні кошти у розмірі 35 000,00 дол. США з розрахунку 11,9% річних на строк по 22.04.2038 року.

З метою забезпечення виконання грошових зобовязань за вказаним кредитним договором відповідач передав у іпотеку нерухоме майно, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,7 кв.м., що належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 23.04.2008 року за реєстровим №1537, право власності зареєстровано в КП «ВООБТІ» 23.04.2008 року і записано в реєстрову книгу №610 за реєстровим №1618/53375, про що свідчить іпотечний договір №0101/0408/71-081-Z-01 від 23.04.2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1544.

25.05.2012 року між ПАТ «Сведбанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги за кредитами у обсязі та на умовах, що існували у первісного кредитора.

Статтею 514 ЦК України встановлено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ч.1 ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобовязанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом.

Отже, внаслідок укладання вказаного договору відбулась заміна кредитора, а саме позивач набув статусу нового кредитора/іпотекодержателя за вищезазначеними кредитним договором та договором іпотеки.

Згідно ст.ст.525, 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобовязання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст.530 ЦК України, якщо у зобовязанні встановлений термін його виконання, то воно підлягає виконанню у цей термін.

Однак, всупереч положенням ст.ст.525, 526, 530 ЦК України, позичальник перестав сплачувати необхідні платежі у встановлені кредитним договором строки.

Як вбачається з довідки ПАТ «Дельта Банк» вих. №б/н від 28.07.2015 року через неналежне виконання умов кредитного договору станом на 28.07.2015 року у відповідача утворилась заборгованість у розмірі 28 860,80 дол. США, що згідно курсу НБУ складає 636 734,99 грн., та яка складається з:

27 111,58 дол. США, що в еквіваленті складає 598 143,21 грн. тіло кредиту;

1 749,22 дол. США, що в еквіваленті складає 38 591,78 грн. заборгованість за відсотками.

Відповідно до ст.1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.

Згідно ч.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст.1048 цього кодексу.

Відповідно до положень ст.589 ЦК України, ст.7 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання зобовязання забезпеченого заставою, заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання. Необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку із предявленням вимоги, якщо інше не встановлено законом.

З вимог позову слідує, що позивач просить застосувати спосіб звернення стягнення предмета іпотеки, шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки та набуття іпотекодержателем права власності на нього за вартістю, визначеною субєктом оціночної діяльності у відповідності до вимог ст.ст.33, 36, 37 Закону України «Про іпотеку».

Так, відповідно до ч.1 ст.37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателю на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання.

Разом із тим ч.3 ст.33 Закону України «Про іпотеку» передбачено звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі: 1) рішення суду, 2) виконавчого напису нотаріуса або 3) згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (тобто шляхом позасудового врегулювання). При цьому правовою підставою для передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання є договір про задоволення вимог іпотекодержателя (або застереження в іпотечному договорі).

Отже, наведеними вище нормами законодавства (насамперед статтями 36, 37 Закону України «Про іпотеку») не виключається можливість звернення стягнення в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки за рішенням суду. У цих нормах задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття ним права власності на предмет іпотеки ототожнюється передусім із способом звернення стягнення, який, разом з іншими, може застосовуватися, якщо це передбачено договором.

Як вбачається із договору іпотеки від 23.04.2008 року, укладеним між ВАТ «Сведбанк» та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1545, останній містить п.12.3.1, у якому передбачено такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобовязання в позасудовому порядку.

Тому, на підставі ч.2 ст.16 ЦК України позивач має право застосування такого способу стягнення, оскільки, було б нелогічно, що сторони за законом можуть це питання врегулювати в позасудовому порядку, але позбавлені цього права в судовому порядку за рішенням суду. Це суперечило б і статтям 55, 124 Конституції України, на що звернув увагу Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своїй постанові від 30.03.2012 року №5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин».

Окрім того, пунктом 12.3.1. іпотечного договору визначено, що предмет іпотеки набувається у власність іпотекодержателя за вартістю, що буде визначена після прийняття іпотекодержателем рішення про обрання передбаченого цим пунктом договору способу звернення стягнення на предмет іпотеки, на підставі висновку незалежного експерта-суб`єкта оціночної діяльності, правоздатність якого підтверджена сертифікатом субєкта оціночної діяльності. При цьому сторони домовляються, що кандидатура субєкта оціночної діяльності визначається іпотекодержателем.

Згідно звіту про оцінку ТОВ «Експертна компанія «Професіонал» від 14.01.2015 року встановлено, що станом на 20.11.2015 року ринкова вартість однокімнатної квартири на 2 поверсі 10 поверхового будинку, загальною площею 35,7 кв.м., за адресою: АДРЕСА_2, складає 487 233,00 грн. без ПДВ.

Відповідно до рецензії на Звіт про експертну оцінку ПП «Форвард» вищезазначений звіт у цілому відповідає вимогам нормативно-правових актів з оцінки майна, але має незначні недоліки, що не вплинули на достовірність оцінки.

Таким чином, вимоги позивача в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, шляхом передачі позивачу права власності на вказане майно та визнання за позивачем права власності на предмет іпотеки є такими, що підлягають задоволенню.

Тому, суд, оцінивши допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що позовні вимоги знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а тому підлягають задоволенню.

Згідно п.22 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» (в редакції до 01.09.2015 року) від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справах, повязаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб 02.03.2015 року прийнято рішення №51 «Про запровадження тимчасової адміністрації у публічному акціонерному товаристві «Дельта Банк», згідно з яким з 03.03.2015 року запроваджено тимчасову адміністрацію та призначено уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» - відповідного професіонала з питань врегулювання неплатоспроможності банків відділу запровадження процедури тимчасової адміністрації та ліквідації департаменту врегулювання неплатоспроможності банків ОСОБА_5, в особі якого й звернувся позивач до суду з даним позовом.

А тому, відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають до стягнення на користь держави судові витрати, які складаються з 3 654,00 грн. судового збору, так як у відповідності до ч.3 ст.88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 7, 33, 39, 41 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.525, 526, 530, 536, 549, 589, 610-612, 1049, 1052, 1054, ст.ст.10, 60, 88, 158, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

В рахунок виконання основного зобовязання щодо оплати заборгованості за кредитним договором №0101/0408/71-082 від 23.04.2008 року, укладеним між відкритим акціонерним товариством «Сведбанк» та ОСОБА_2, у розмірі 28 860 (двадцять вісім тисяч вісімсот шістдесят) доларів 80 центів США, що в еквіваленті становить 636 734 (шістсот тридцять шість тисяч сімсот тридцять чотири) грн. 99 коп., звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,7 кв.м., що належить ОСОБА_2 на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 23.04.2008 року за реєстровим №1537, зареєстрованого в КП «ВООБТІ» 23.04.2008 року і записано в реєстрову книгу №610 за реєстровим №1618/53375, шляхом визнання права власності на вказане нерухоме майно за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», , місцезнаходження якого за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36, ОСОБА_6

Визнати за публічним акціонерним товариством «Дельта Банк», , місцезнаходження якого за адресою: м. Київ, вул. Щорса, 36, корп. Б, право власності на предмет іпотеки, а саме: квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 35,7 кв.м., ринкова вартість якої станом на 20.11.2015 року становить 487 233 (чотириста вісімдесят сім тисяч двісті тридцять три) грн.

Стягнути з ОСОБА_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, зареєстрованого за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, 3 654 (три тисячі шістсот пятдесят чотири) грн. судового збору в дохід держави.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, у відсутність якого проводився судовий розгляд, протягом десяти днів з дня отримання копії заочного рішення до суду може бути подана заява про його перегляд.

Суддя: