Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"14" квітня 2016 р. м.Одеса

Суворовський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді - Виноградової Н.В.,

при секретарі судового засідання Одарія В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта одеська державна нотаріальна контора м.Одеси, КП «Міське агентство з приватизації житла» про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом,-

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшов позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта одеська державна нотаріальна контора м.Одеси, КП «Міське агентство з приватизації житла» про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом.

Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили задовольнити їх.

17.03.2016року відповідач надав до суду заяву в якій позовні вимоги визнав, просив розглядати справу за його відсутності.

12.03.2016року Треті особи - Четверта одеська державна нотаріальна контора м.Одеси та 28.03.2016року КП «Міське агентство з приватизації житла» надіслали на адресу суду заяви про розгляд справи у їх відсутності.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 (до шлюбу ОСОБА_2) ОСОБА_3, народилася 11.06.1974 року в м. Одесі. Свідоцтво про народження, видане 02.08.1974 року Київським РАГС м. Одеси, актовий запис №2001.

06.08.1993 року одружилася з ОСОБА_4 та прізвище позивачки було змінене з ОСОБА_2 на ОСОБА_4, що підтверджується ксерокопією свідоцтва про укладення шлюбу, витягом з державного реєстру актів цивільного стану щодо підтвердження дошлюбного прізвища від 21.04.2015 року. 21 січня 2004 року шлюб розірвано, після розірвання шлюбу залишено прізвище ОСОБА_4.

Матір позивачки ОСОБА_2 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6, народилася 17.06.1944 року, в с. Дальник, Біляївського району Одеської області, що підтверджується свідоцтвом про народження. 21 червня 1964 року матір одружилася з батьком ОСОБА_7 та їй було присвоєно прізвище ОСОБА_7, що підтверджується Витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію шлюбу із зазначенням відомостей про другого з подружжя від 08.10.2015 року. 18 травня 1977 року шлюб між ними розірвано, після розірвання шлюбу їй залишено прізвище ОСОБА_7.

ОСОБА_8, є матірю ОСОБА_7 (до шлюбу ОСОБА_5) ОСОБА_6.

ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_7) ОСОБА_3, її матір - ОСОБА_9, бабка - ОСОБА_5 та її рідна сестра ОСОБА_10 були співвласницями квартири №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б» в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993 року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478.

16.07.1994 року ОСОБА_8 померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ЗАГСу Суворовського РІК м. Одеси, 18.07.1994 року, актовий запис №881.

05.02.1995 року померла ОСОБА_10, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим відділом ЗАГСу Суворовського РІК м. Одеси, 06.02.1995 року, актовий запис №319.

Оскільки смерть спадкодавця, ОСОБА_8, відбулась в 1994 році, то у відповідності до пунктів 1, 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України слід застосовувати норми ЦК України в редакції 1963 року.

Цивільним кодексом України в редакції 1963 року, встановлювалось, що прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини (п.2 ст.538). Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525), місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (ст. 526). Спадкоємець прийняв спадщину якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном (ст. 549).

Таким чином, у відповідності до норм ЦК України в редакції 1963 року ОСОБА_9 є такою, що прийняла спадщину після смерті матері, оскільки фактично вступила в управління, володіння спадковим майном після смерті ОСОБА_8, проживала та була зареєстрована в зазначеній квартирі, користувалась спадковим майном на законних підставах, сплачувала комунальні платежі, робила поточний ремонт, що підтверджується довідками з місця мешкання. Вона була єдиним спадкоємцем першої черги за законом. Заповіт ОСОБА_8 не складався. Протягом шести місяців з дня смерті матері ОСОБА_8 від спадщини не відмовлялася.

10.03.2015року померла ОСОБА_9, що підтверджується свідоцтвом про смерть, від 10.03.2015року, актовий запис №2736. Після її смерті згідно ст.1220 ЦК України відкрилася спадщина на спадкове майно.

Згідно ст.1261 ЦК України спадкоємцями першої черги за законом є ОСОБА_1, як дочка та ОСОБА_2, як син. Інших спадкоємців немає. У встановлений законом строк ОСОБА_2 відповідно до ст. 1270, ч.1 ст. 1273 ЦК України вімовився від спадщини на користь позивачки. Інших спадкоємців немає. Заява про відмову від спадщини знаходиться в спадковій справі після смерті ОСОБА_9 №314/2015 від 14.04.2015 року.

Позивачка звернулася після смерті матері до державного нотаріусу Четвертої одеської державної нотаріальної контори з усною заявою про прийняття спадщини за законом та видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну померлій 10.03.2015 року ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_1, ? частину квартири №53, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сергія Ядова, будинок №61 «б», з якої ? частка квартири належала ОСОБА_8, померлій 16.07.1994 року, спадкоємцем якої була її дочка ОСОБА_9, яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав. Протягом строку, встановленого для прийняття спадщини від спадщини ОСОБА_1 не відмовлялася.

Державним нотаріусом Четвертої одеської державної нотаріальної контори позивачці в видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на ? частку квартири належну ОСОБА_9 відмовлено, оскільки відповідно до п. 4.15 глави 10 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину на майно проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів, які підтверджують належність цього майна спадкодавцеві та відповідної реєстрації права власності. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Крім того, не підтвердженні родинні відносини: в свідоцтві про смерть в прізвищі ОСОБА_8 та свідоцтві про народженні ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_2 в графі матір зазначена ОСОБА_5, тобто є розбіжності.

Згідно ст. 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами та належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім'я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім'ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Відповідно до п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 р. із змінами, внесеними 25.08.1998 р. у разі, коли буде виявлено, що встановлення підвідомчого судові факту повязане з вирішенням спору про право, такі справи слід розглядати в порядку позовного провадження.

При зверненні до державного архіву Одеської області для надання копії актового запису про народження ОСОБА_12 за 1908 рік, позивачці відповіли, що в метричній книзі про народження Св.-Георгієвської церкви Херсонської духовної консисторії с. Дальник передмістя м. Одеси (теперішня назва с. Вел. Дальник Біляївського району Одеської області) за 1908 рік мається запис №40: російською мовою: Дочь ОСОБА_13, родилась ІНФОРМАЦІЯ_3, отец: одеський мещанин ОСОБА_14, мать: ОСОБА_15. При цьому у відповіді на запит про народження рідної сестри ОСОБА_16, надана відповідь, що є запис про народження російською мовою: Дочь ОСОБА_17, родилась ІНФОРМАЦІЯ_4.

Відповідно до відповіді №3-2688 від 06.11.2015 року в книгах реєстрації актових записів про шлюб за 1937-1938 роки записи про одруження ОСОБА_18 та ОСОБА_12 не значаться. Відповідно до відповіді №3-2687 від 06.11.2015 року в книгах реєстрації актових записів про шлюб за 1930-1932 роки записи про одруження ОСОБА_19 та ОСОБА_20 не значаться.

Родинними стосунками (у праві) є кровний зв'язок між людьми (або кровне споріднення), з наявністю якого закон пов'язує виникнення, зміну чи припинення прав та обов'язків.

Те, що ОСОБА_8, що померла 16.07.1994 року приходиться ОСОБА_9 (до шлюбу ОСОБА_18) ОСОБА_6, що померла 10.03.2015 року матірю, а ОСОБА_8 є її рідною сестрою ОСОБА_10 підтверджується тим, що вони є уродженками с. Вел. Дальник Біляївського району Одеської області, що разом проживали і були зареєстровані в квартирі №53, що розташована за адресою: м. Одеса, вул. Сергія Ядова, будинок №61 «б», що підтверджується довідками з місця проживання де вони разом по день смерті проживали; що вони є співвласницями квартири, що підтверджується правовстановлюючими документами, ордером №1168 Серії ИР, виданий ОСОБА_8, де в склад сімї входить її дочка російською мовою ОСОБА_21, рідна сестра російською мовою ОСОБА_10, а також підтвердили свідки в судовому засіданні: ОСОБА_22 та ОСОБА_23

Відповідно до Свідоцтва про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993 року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478, на квартиру №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б», в м. Одесі належить на правах спільної сумісної власності: ОСОБА_9, ОСОБА_24, ОСОБА_5, ОСОБА_10. В правовстановлюючому документі в прізвищі ОСОБА_5 не збігається з прізвищем в свідоцтві про смерть ОСОБА_8. На помилку в прізвищі у правовстановлюючому документі зі слів позивачки ніхто не звернув уваги, не надали цьому правового значення. Те, що ОСОБА_8, що померла 16.07.1994 року належить правовстановлюючий документ Свідоцтво про право власності на житло, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993 року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478, на квартиру №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б», в м. Одесі належить на правах спільної сумісної власності підтверджується довідкою з місця мешкання, ордером №1168 Серії ИР, що виданий виконавчим комітетом Іллічівської районної ради народних депутатів м. Одеси, на підставі рішення №1378 від 16.121983 року надано право заняття квартири №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б» в м. Одесі ОСОБА_8, сімя якої, складається з пяти людей, де в склад сімї входить: - її дочка російською мовою ОСОБА_21, - внучка російською мовою ОСОБА_25, - внук російською мовою ОСОБА_26, - сестра російською мовою ОСОБА_27.

В прізвищі позивачки у цьому ж свідоцтві про право власності на житло також зроблена помилка. Замість ОСОБА_28 вказано ОСОБА_26.

Відповідно до п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справ про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у тому числі факту належності правовстановлюючого документу, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові, суду необхідно надати документ що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Позивачка звернулася КП «Міське агенство з приватизації житла» з заявою про внесення змін в частині написання прізвища співвласників квартир на українській мові у свідоцтво про право власності та їй була надана відповідь про неможливість внесення виправлення в правовстановлюючий документ та рекомендовано звернутись до суду.

Реєстраційною службою одеського міського управління юстиції позивачці було відмовлено в реєстрації належної їй частки, в звязку з помилкою у правовстановлюючому документі.

Встановлення факту належності ОСОБА_8 свідоцтва про право власності на житло від 2 серпня 1993 року породжує можливість отримати у порядку спадкування у власність частку квартири. Співвласники не здійснили державної реєстрації належного їм нерухомого майна.

Стаття 182 ЦК України проголошує, право власності на нерухоме майно підлягає державній реєстрації.

Умови та порядок здійснення реєстрації прав на нерухоме майно передбачені Законом України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" від 1 липня 2004 року N 1952-IV та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, яке затверджено наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року N 7/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 лютого 2002 p. 3a N 157/6445.

Відповідно до п. 5 прикінцевих положень вказаного Закону, до створення єдиної системи органів реєстрації прав, а також до формування Державного реєстру прав у складі державного земельного кадастру, реєстрація об'єктів нерухомості проводиться комунальними підприємствами бюро технічної інвентаризації. Частиною п'ятою ст. 3 вказаного Закону передбачено, що право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою.

Відповідно до роз'яснення «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», надані Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013р., де в п. 3.2. вказано: відповідно до ч. 4 ст. 3 Закону України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. В п.3.3. вказаного роз'яснення наведено аналіз судової практики та вказано, що в разі наявності документу про право спадкодавця на нерухоме майно, який не було зареєстровано в БТІ - правильною є практика судів, які визнають право власності на таке спадкове нерухоме майно за спадкоємцями.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням, серед іншого, є перехід прав та обовязків від фізичної особи, яка померла, до інших осіб.

За вимогами ст.ст. 328-330 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не виплаває із закону або незаконність набуття права власності не встановлено судом.

За життя ОСОБА_9, що померла 10.03.2015 року, ОСОБА_8, що померла 16.07.1994 року набули права власності по 1/4 частині квартири в порядку її приватизації, в установленому законом порядку. Дані обставин вказують на наявність у позивачки права на звернення до суду на захист свого невизнаного спадкового права, що передбачено ч.1 ст. 3 ЦПК України.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 року роз'яснено, що за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до Постанови Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 23.01.2013 року у справі № 6-164цс12, зазначено, що у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до гл. 29 ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно щодо якого є правоустановлюючий документ але відсутня державна реєстрація, спадкоємець може захищати свої права відповідно до ст. 392 ЦК України.

В силу ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень», в разі смерті особи, підставою для реєстрації прав, що посвідчують виникнення речових прав на нерухоме майно, є рішення суду стосовно речових прав не нерухоме майно, що набрало законної сили.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до статті 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний звязок доказів в їх сукупності.

Згідно статей 10, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюються на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58, 60, 64, 174, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Четверта одеська державна нотаріальна контора м.Одеси, КП «Міське агентство з приватизації житла» про встановлення факту родинних відносин, встановлення факту належності правовстановлюючого документу, встановлення факту прийняття спадщини, визнання права власності в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що ОСОБА_8, що померла 16.07.1994року приходиться ОСОБА_9, що померла 10.03.2015року-матірю; ОСОБА_10, що померла 05.02.1995року приходиться ОСОБА_8, що померла 16.07.1994року рідною сестрою.

Встановити факт належності ОСОБА_8, що померла 16.07.1994року свідоцтва про право власності на житло від 02.08.1993року, виданого згідно з розпорядженням органу приватизації від 02.08.1993року №14398, зареєстровано і записано у реєстрову книгу за №9-478, на квартиру №53 по вул. Сергія Ядова (колишня Ювілейна), 61 «Б», в м.Одесі де вказано належить на правах спільної сумісної власності: ОСОБА_9, ОСОБА_24, ОСОБА_5, ОСОБА_10.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_9 ? частки квартири №53, що розташована за адресою: м.Одеса, вул. Сергія Ядова, будинок №61 «Б», загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., належної ОСОБА_8, померлій 16.07.1994року.

Визнати за ОСОБА_1, 1974року народження, право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 «Б», в м.Одесі, загальною площею 81,8 кв.м., житловою площею 50,9 кв.м., в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_9, померлої 10.03.2015 року.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: