Справа №431/5871/16-ц
Провадження №2-о/431/1375/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року Старобільський районний суд Луганської області у складі:

головуючого-судді Кудрявцева І.В.

при секретарі Арабаджи Ю.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Старобільську Луганської області у залі судових засідань у приміщенні Старобільського районного суду Луганської області цивільну справу за заявою ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України,

ВСТАНОВИВ:

Заявник ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що вона не перебуває у зареєстрованому шлюбі та 12.09.2016р. у м.Краснодон народила доньку ОСОБА_2, батьком дитини є ОСОБА_3. На підтвердження народження дитини їй було видано медичну довідку, яка не є дійсною на території України, а тому вона не може зареєструвати народження дитини. У звязку з чим просила суд винести рішення, яким встановити факт того що ОСОБА_2 народилась 12.09.2016р. на тимчасово окупованій території України у м.Краснодон Луганської області та її батьками є: батько відповідно до ч.1 ст.135 СК України ОСОБА_3, громадянин України; мати ОСОБА_1, 29.03.1989р.н., громадянка України, зареєстрована та проживає: кв.Лєсной, 2/12, м.Краснодон, Луганська область, за рахунком перша дитина народжена у матері.

У судове засідання заявник, її представник, представник заінтересованої особи Старобільського РВ РАЦС ГТУЮ у Луганській області не зявились, до початку судового засідання надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, у звязку з чим суд на підставі ч.2 ст.158, ч.3 ст.235 ЦПК України вважає за можливе розглянути дану справу за відсутності заявника, її представника, представника заінтересованої особи.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного:

Відповідно до ксерокопії паспорту громадянина України (а.с.7-8) ОСОБА_1 народилась 29.03.1989р. у м.Донецьк Ростовської області, Росія, зареєстрована: ІНФОРМАЦІЯ_1, кв.Лєсной, 2/12.

Відповідно до ч.1 ст.58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Допустимими за змістом частини першої цієї статті є докази, одержані в порядку, встановленому законом.

Відповідно до ксерокопії медичного свідоцтва про народження від 20.09.2016р. виданого Краснодонським пологовим будинком(а.с.9) ОСОБА_1, яка проживає: м.Краснодон, кв.Лєсной, 2/12, народила 12 вересня 2016 року в пологовому відділенні Краснодонського пологовому будинку при одноплідних пологах дитину дівчинку, пологи перші.

Пунктом 3 Постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 р. №595 «Деякі питання фінансування бюджетних установ, здійснення соціальних виплат населенню та надання фінансової підтримки окремим підприємствам і організаціям Донецької та Луганської областей», встановлено, що міністерствам, іншим центральним органам виконавчої влади, місцевим державним адміністраціям забезпечити до 1 грудня 2014 р. переміщення бюджетних установ, підприємств та організацій, що належать до сфери їх управління, з населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження (далі - тимчасово неконтрольована територія), в населені пункти, на території яких органи державної влади здійснюють свої повноваження в повному обсязі. Переміщення здійснюється лише тих бюджетних установ, підприємств та організацій, що у разі зміни місцезнаходження зможуть забезпечити провадження своєї діяльності.

Розпорядженням КМУ №1085-р від 07.11.2014р. затверджено Перелік населених пунктів, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, до якого включено у т.ч. місто Краснодон Луганської області.

Постановою ВР України від 12.05.2016р. №1351-VIII «Про перейменування окремих населених пунктів та районів на тимчасово окупованих територіях Донецької та Луганської областей», у Луганській області перейменовано місто Краснодон на місто Сорокине.

За загальним правилом документи, видані органами, їх посадовими та службовими особами на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом, їх акти (рішення, документи) є недійсними і не створюють правових наслідків.

Закон України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлює обов'язковість прецедентів Європейського суду для національних судів України та впроваджує в українське судочинство практику європейських стандартів прав людини. Згідно ст.17 вказаного Закону суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Оцінюючи вказану ксерокопію медичного свідоцтва про народження, виданого лікарняною установою на тимчасово окупованій території України, суд враховує практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), зокрема висновки ЄСПЛ у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), ЄСПЛ наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать.

Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження для реалізації особистих немайнових та майнових прав заявника, суд вважає, що надана заявником ксерокопія медичного свідоцтва про народження (а.с.9) є підтвердженням того, що дійсно ОСОБА_1 12.09.2016р. на тимчасово окупованій території України в м.Сорокине Луганської області народила першу дитину дівчинку.

Відповідно до ч.1 ст.135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім'я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.

Таким чином в судовому засіданні було достовірно встановлено, що дійсно ОСОБА_2 народилась 12 вересня 2016 року на тимчасово окупованій території України в місті Сорокине Луганської області та її батьками є: батько відповідно до ч.1 ст.135 СК України ОСОБА_3, громадянин України; мати ОСОБА_1, 29.03.1989р.н., уродженка м.Донецьк Ростовської області Росія, громадянка України, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.Лєсной, 2/12; дитина народилась при одноплідних пологах, за рахунком перша дитина народжена у матері, що підтверджується дослідженими у судовому засіданні матеріалами справи (а.с.7-8,9), а медична довідка про народження дитини видана установою, розташованою на території населеного пункту, де органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, і оскільки встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, то суд вважає заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження - законною, обґрунтованою та такою, що підлягає повному задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.257-1, п.8 ч.1 ст.367 ЦПК України суд вважає за необхідне допустити рішення до негайного виконання.

Керуючись ст.ст. 10, 11,209, 212, 214-215, 256-259, п.8 ч.1 ст.367ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву ОСОБА_1 про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України задовольнити цілком.

Встановити факт того, що ОСОБА_2 народилась 12 вересня 2016 року на тимчасово окупованій території України в місті Сорокине Луганської області та її батьками є: батько відповідно до ч.1 ст.135 СК України ОСОБА_3, громадянин України; мати ОСОБА_1, 29.03.1989р.н., уродженка м.Донецьк Ростовської області Росія, громадянка України, зареєстрована та проживає: ІНФОРМАЦІЯ_2, кв.Лєсной, 2/12; дитина народилась при одноплідних пологах, за рахунком перша дитина народжена у матері.

Рішення підлягає негайному виконанню.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Луганської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Оскарження рішення не зупиняє його виконання.

Суддя І.В. Кудрявцев