АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4915/16 Головуючий 1 інст. Ворона С.В.
Справа № 617/86/15-ц
Категорія : інші Доповідач - Черкасов В.В.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за поданням державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 на ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року,-

в с т а н о в и л а:

У січні 2015 року державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області, за погодженням з в.о. начальника ВДВС Вовчанського РУЮ Харківської області, звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

В обгрунтування подання державний виконавець вказував, що на виконанні у ВДВС Вовчанського РУЮ Харківської області знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави, УПФ України та юридичних осіб суми, яка з девяти виконавчих проваджень щодо останнього складає 1 741 392,13 грн. Виконавче провадження відкрито ще 16 квітня 2010 року, одночасно накладено арешт на майно боржника, 12 липня 2013 року винесена постанова про розшук майна боржника, вчинено ряд інших виконавчих дій, спрямованих на встановлення майнового стану боржника. На теперішній час рішення суду боржником не виконані.

Тому, державний виконавець Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області просив суд вирішити питання про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України через прикордонну службу без вилучення паспортного документу до виконання ним зобовязань по сплаті боргу.

Ухвалою Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області задоволено. Тимчасово обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України через прикордонну службу до виконання своїх зобовязань без вилучення паспортного документу.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 ОСОБА_2 ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції з постановленням нової ухвали, якою відмовити державному виконавцю у задоволенні подання.

В обгрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що державним виконавцем не було надано жодних доказів щодо ухилення боржника від виконання свого зобовязання, навпаки боржник вчиняє дії, які сприяють проведенню виконавчих дій, надав для опису належне йому майно. Крім того, по двом виконавчим провадженням із девяти вже закрито провадження через сплату боржником боргу у повному обсязі.

Сторони про час та місце розгляду справи в апеляційному суді повідомлялися належним чином причин неявки до суду не надали.

Неявка сторін та їх представника, належно повідомлених про час та місце розгляду справи відповідно до вимог ч.2 ст.305 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи судом апеляційної інстанції.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення представника Банку, який приймав участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість ухвали районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню.

При цьому колегія суддів виходить із наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця суд першої інстанції виходив з доведеності невиконання боржником рішення суду, що є підставою для вжиття заходів, спрямованих на належне виконання рішення суду.

Проте погодитись з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів не може.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом. Згідно п. 5 ч. 1, ч. 2 ст. 6 ЗУ «Про порядок виїзду та в'їзду в Україну громадян України», громадянинові, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням до виконання зобов'язань.

Відповідно до ст. 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований ЗУ 11 вересня 1997 року) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдувальні суспільним інтересам в демократичному суспільстві.

Відповідно до ст. 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Згідно ч. 3 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право в разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, звертатися до суду із поданням щодо встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що в провадженні державного виконавця Вовчанського РУЮ Харківської області знаходиться зведене виконавче провадження про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави, УПФ України та юридичних осіб суми, яка з девяти виконавчих проваджень щодо останнього складає 1 741 392,13 грн.

Постановами державного виконавця Вовчанського РУЮ Харківської області відкриті виконавчі провадження про стягнення з ОСОБА_1 сум боргу на користь ПАТ КБ «ПриватБанк», ПАТ «УкрСиббанк», УПФ України у Вовчанському районі, Державного бюджету України, ПАТ «Банк Меркурій», АКБ СР «Укрсоцбанк».

Державними виконавцями по вищевказаним виконавчим провадженням проведено ряд виконавчих дій, зокрема, накладено арешт на майно боржника, винесено постанову про розшук майна боржника, здійснено виїзд на місце реєстрації боржника для обстеження його майнового стану, складено акт опису та арешту майна.

Виходячи із вимог ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно роз'яснень, які містяться у п. 7. абз. 2. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012 року № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин", питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених зокрема, за позовами, що випливають із кредитних правовідносин, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України "Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Відповідно до роз'яснень Верховного Суду України, викладених у Листі від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Крім того, за положенням ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Оскільки, відповідно до ч. 2 ст. 377-1 зазначеного вище Кодексу, згадане подання розглядається судом негайно, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб, за участю державного виконавця, то саме на останнього покладається тягар доказування. Тим більше, що особа, стосовно обмеження права якої внесено подання, фактично позбавлена можливості довести суду, що ним було вжито усіх залежних від неї заходів щодо належного виконання зобов'язання.

З аналізу приписів ч.2 ст.10 ЦПК України у системному зв'язку з п.18 ч.3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, вбачається, що на державного виконавця покладено обов'язок надання доказів стосовно наявність навмисного чи іншого свідомого ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на останнього за рішенням суду, та доведення перед судом їх переконливості.

Державним виконавцем будь-яких доказів, що свідчать про навмисне чи інше свідоме ухилення боржника від виконання обов'язків, покладених на нього рішенням суду про стягнення заборгованості, до суду першої інстанції надано не було.

Матеріали справи свідчать, що за викликом державного виконавця боржник зявлявся, перешкод у здійсненні виконавчих дій не чинив.

Враховуючи наведене, колегія суддів прийшла до висновку, що обмеження у праві виїзду за кордон боржника було застосовано судом першої інстанції не обґрунтовано, оскільки не доведено факту ухилення боржника від виконання рішення суду.

Таким чином, суд першої інстанції з порушенням норм діючого законодавства дійшов до висновку про задоволення подання державного виконавця.

Доводи апеляційної скарги підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, оскаржувана ухвала, у зв'язку з невідповідністю висновків суду обставинам справи та неправильним застосуванням норм матеріального права, підлягає скасуванню.

Судова колегія, перевіряючи законність та обгрунтованість ухвали судді першої інстанції, в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у судді першої інстанції, визнає, що ухвала постановлена з порушенням норм процесуального права, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 312 ЦПК України є підставою для її скасування.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.2ч.2ст.307, п.2 ч.1 ст.312, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Вовчанського районного суду Харківської області від 18 лютого 2015 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Вовчанського районного управління юстиції Харківської області про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді В.В. Кокоша

ОСОБА_3