У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів:Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,Кадєтової О.В., Мостової Г.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання та відшкодування моральної шкоди та за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів» до ОСОБА_6, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про стягнення суми, за касаційною скаргою ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, на рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року ОСОБА_6 звернулася до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів» (далі - ТОВ «Віннер Автомотів») в якому просила стягнути з відповідача пеню за прострочення виконання робіт у розмірі 415 500,97 грн, моральну шкоду в розмірі 6 000,00 грн.

Вимоги за позовом обґрунтовувала тим, що 02 вересня 2014 року вона передала свій автомобіль Land Rover RangeRover Evogue, державний номер НОМЕР_1 до ТОВ «Віннер Автомотів» для проведення відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди.

22 вересня 2014 року працівниками відповідача після огляду автомобіля було складено рахунок № 017240, в якому зазначено перелік необхідних для відновлення її автомобіля робіт та запасних частин/матеріалів на суму 337 805,67 грн.

02 жовтня 2014 року ПАТ «СК «Скайд», в якій було застраховано її автомобіль за програмою «КАСКО» відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту № 637-20 від 27 серпня 2014 року, сплатила вищевказану суму на рахунок відповідача.

Через місяць після сплати страховою компанією коштів для оплати ремонтних робіт та запасних частин необхідних для ремонту, вона поцікавилася ходом робіт і орієнтовним терміном їх закінчення, але відповіді так і не отримала.

14 листопада 2014 року вона направила відповідачу лист з проханням повідомити про стан ремонтних робіт її автомобіля та строки закінчення ремонтних робіт. У відповідь надійшов лист від 19 листопада 2014 року, в якому відповідач стверджував, що всі роботи по її автомобілю виконано, за виключенням заміни панелі приладів у зв'язку з технологічними проблемами. Дату закінчення ремонту не повідомили.

Оскільки строк виконання зобов'язання щодо ремонту автомобіля не було визначено, а відповідач відмовлявся надавати хоч якусь інформацію щодо терміну закінчення ремонту, 08 грудня 2014 року вона вручила відповідачу лист, в якому вимагала негайного виконання (завершення) ремонту її автомобіля, протягом семи днів відповідно до ст. 530 ЦК України.

Згодом надійшов лист відповідача від 29 грудня 2014 року за № 141229/01, як відповідь на її лист від 08 грудня 2014 року, в якому повідомлялося ніби про закінчення робіт та необхідність оплатити вартість додаткових робіт та запасних частин на суму 26 829,05 грн.

25 січня 2015 року вона забрала свій автомобіль з території ТОВ «Віннер Автомотів», але їй так і не було надано акту виконаних робіт.

Позивачка вважає, що відповідач порушив її права як споживача, оскільки не виконав своєчасно ті роботи, які був зобов'язаний виконати згідно з умовами договору, а тому за час прострочення відповідач повинен сплатити пеню, відповідно до ч. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», розмір якої складає 415 500,97 грн, а також відшкодувати моральну шкоду, яка полягає в суттєвих моральних стражданнях, пов'язаних з неналежним виконанням відповідачем договору.

У вересні 2015 року ТОВ «Віннер Автомотів» звернулося до суду із зустрічним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_8 42 525,65 грн заборгованості за договором підряду, у тому числі 31 497,61 грн основної заборгованості, 665,33 грн нарахованих 3% річних, 10 362,71 грн. нарахованих збитків від інфляції, посилаючись на те, що 02 вересня 2014 року ТОВ «Віннер Автомотів», відповідно до акту приймання авто, прийняло від ОСОБА_6. належний їй автомобіль Land Rover Range Rover Evoque, державний номер НОМЕР_1, для проведення його відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди.

Оцінивши обсяг робіт та перелік запчастин, необхідних для ремонту, відповідач виставив позивачу рахунок №1017240 від 22 вересня 2014 року щодо ремонту автомобіля на суму 337 805,67 грн, який було оплачено ПАТ «СК «СКАЙД» 02 жовтня 2014 року.

Однак, під час ремонту автомобіля стало очевидним, що мають бути проведені деякі додаткові роботи та замінені певні запчастини, не вказані у рахунку №1017240 від 22 вересня 2014 року, а саме: виникла необхідність заміни решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки.

Про необхідність здійснення додаткових робіт і закупівлі додаткових запчастин відповідач повідомив по телефону позивачку та ПАТ «СК «СКАЙД». Отримавши від позивачки погодження на здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин, відповідач оформив замовлення на сервіс № 167300 від 10 грудня 2014 року.

ТОВ «Віннер Автомотів» завершив ремонт автомобіля та надіслав їй лист із рахунком № 1019054 від 09 січня 2015 року щодо додаткових робіт і запасних частин на суму 31 497,61 грн. Однак до цього часу цей рахунок не оплачений.

25 січня 2015 року, без оформлення відповідних документів і без сплати вартості додатково проведених робіт і встановлених запчастин, ОСОБА_6 самовільно забрала автомобіль з ремонту.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, в задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 відмовлено. Зустрічний позов ТОВ «Віннер Автомотів» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Віннер Автомотів» заборгованість за договором підряду в сумі 31 497,61 грн, 3 % річних в сумі 665,33 грн, інфляційні втрати в сумі 10 362,71 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, просить скасувати ухвалені судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і ухвалити нове рішення про задоволення в повному обсязі її позовних вимог та відмову в задоволенні зустрічного позову.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали справи та перевіривши наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення пені за прострочення виконання ремонтних робіт та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що ремонтні роботи виконані відповідачем без порушення розумних строків, а з боку відповідача не було допущено порушення зобов'язання, яке полягає у простроченні його виконання.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом, суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, виходив із того, що оскільки ОСОБА_6 не сплатила на вимогу ТОВ «Віннер Автомотів» грошові кошти за виконання робіт по договору побутового підряду, то з неї необхідно стягнути заборгованість за договором підряду з урахуванням трьох процентів річних та інфляційних втрат.

Колегія суддів не може повністю погодитися з такими висновками судів, з огляду на наступне.

Судами попередніх інстанцій установлено, що 02 вересня 2014 року ОСОБА_6 передала свій автомобіль Land Rover RangeRover Evogue, державний номер НОМЕР_1 до ТОВ «Віннер Автомотів» для проведення відновлювального ремонту після дорожньо-транспортної пригоди, про що сторонами підписано Акт завдання авто в неробочі часи № 1972.

За результатами оцінки обсягу робіт та переліку запчастин, необхідних для ремонту, ТОВ «Віннер Автомотів» виставив ОСОБА_6 рахунок № 1017240 від 22 вересня 2014 року щодо ремонту автомобіля на суму 337 805,67 грн.

Умовами укладеного між сторонами договору визначено обсяг робіт та перелік запчастин, їх загальну вартість, порядок здійснення розрахунків, а саме, у формі авансового платежу в розмірі 100% загальної вартості запчастин в день оформлення.

Отже, суди попередніх інстанцій, з урахуванням вказаних обставин, дійшли правильного висновку, що між сторонами був укладений договір, який за своєю правовою природою відноситься до договору підряду, умови якого зафіксовані в рахунку № 1017240 від 22 вересня 2014 року.

На виконання договору добровільного страхування наземного транспорту № 637-20 від 27 серпня 2014 року, ПАТ «СК «СКАЙД», в якій було застраховано автомобіль, здійснило оплату рахунку № 1017240 від 22 вересня 2014 року в повному обсязі відповідно до платіжного доручення від 02 жовтня 2014 року № 2581. При укладанні договору побутового підряду, строк виконання робі погоджено не було.

Листом від 08 грудня 2014 року позивачка звернулась до відповідача з вимогою негайно видати їй автомобіль з проведеними усіма необхідними роботами та заміною/ремонтом усіх необхідних частин.

Відповідно до ч. 1 ст. 865 ЦК України за договором побутового підряду підрядник, який здійснює підприємницьку діяльність, зобов'язується виконати за завданням фізичної особи (замовника) певну роботу, призначену для задоволення побутових та інших особистих потреб, а замовник зобов'язується прийняти та оплатити виконану роботу.

Частиною 1 статті 866 ЦК України визначено, що договір побутового підряду вважається укладеним у належній формі, якщо підрядник видав замовникові квитанцію або інший документ, що підтверджує укладення договору.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 846 ЦК України строки виконання роботи або її окремих етапів встановлюється у договорі підряду. Якщо у договорі підряду не встановлені строки виконання роботи, підрядник зобов'язаний виконати роботу, а замовник має право вимагати її виконання у розумні строки, відповідно до суті зобов'язання, характеру та обсягів роботи та звичаїв ділового обороту.

Як вбачається з матеріалів справи, при укладанні договору побутового підряду, строк виконання робіт сторонами погоджено не було.

Звертаючись до суду із позовом, ОСОБА_6 ставила питання про стягнення з ТОВ «Віннер Автомотів» пені за несвоєчасне виконання зобов'язань, оскільки після її звернення до товариства її автомобіль не було повернуто у семиденний строк, як це передбачено правилами ст. 530 ЦК України.

Вирішуючи даний спір та відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 про стягнення пені за прострочення виконання ремонтних робіт та відшкодування моральної шкоди, суд першої інстанції, правильно визначившись із характером спірних правовідносин та встановивши всі обставини у справі, оцінивши належним чином надані сторонами докази, дійшов до правильного висновку, що оскільки при укладанні договору побутового підряду, строк виконання робіт сторонами погоджено не було, а ремонтні роботи виконані відповідачем без порушення розумних строків, тому з боку відповідача не було допущено порушення зобов'язання, яке полягало у простроченні його виконання. При цьому судом першої інстанції правильно зазначено про те, що дані правовідносини регулюються параграфом 1 глави 61 ЦК України, яким регулюються загальні положення про підряд, зокрема у ст. 846 ЦК України, якою визначено правове регулювання строків виконання робіт, а не положеннями статті 530 ЦК України, якими регулюються загальні строки виконання зобов'язань. Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про відшкодування моральної шкоди, суди попередніх інстанцій правильно виходили із того, що відсутні правові підстави для їх задоволення, оскільки договором побутового підряду не передбачено відшкодування моральної шкоди.

Що стосується задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ТОВ «Віннер Автомотів» про стягнення заборгованості за договором підряду, інфляційних втрат та трьох процентів річних, то колегія суддів зазначає наступне.

Згідно із ст. 868 ЦК України підрядник зобов'язаний до укладення договору побутового підряду надати замовникові необхідну та достовірну інформацію про запропоновані роботи, їх види та особливості, про ціну та форму оплати роботи, а також повідомити замовникові на його прохання інші відомості, що стосуються договору. Підрядник зобов'язаний назвати замовникові конкретну особу, яка буде виконувати роботу, якщо за характером роботи це має значення.

Відповідно до положень ч. ч. 1, 2 ст. 870 ЦК за договором побутового підряду підрядник виконує роботу зі свого матеріалу, а за бажанням замовника - з його матеріалу. Якщо робота виконується з матеріалу підрядника, вартість матеріалу оплачується замовником частково або в повному обсязі, за погодженням сторін, з остаточним розрахунком при одержанні замовником виконаної підрядником роботи.

Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 873 ЦК вартість робіт, виконаних за договором побутового підряду, визначається за погодженням сторін, якщо інше не передбачено у встановленому порядку прейскурантами (цінниками), тарифами тощо. Робота оплачується замовником після її остаточного передання підрядником. За згодою замовника робота може бути ним оплачена при укладенні договору побутового підряду шляхом видачі авансу або у повному обсязі.

Відповідно до ч. 3 ст. 865 ЦК України до відносин за договором побутового підряду, не врегульованих цим Кодексом, застосовується законодавство про захист прав споживачів.

Частиною 11 статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачено, що якщо під час виконання робіт (надання послуг) виникає необхідність у додаткових роботах (послугах), що не були передбачені умовами договору, виконавець зобов'язаний одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (надання послуг).

Будь-які додаткові роботи (послуги), виконані (надані) виконавцем без згоди споживача, не створюють для споживача будь-яких зобов'язань щодо їх оплати.

Судами попередніх інстанцій установлено, що попередній обсяг ремонтних робіт був зазначений ТОВ «Віннер Автомотів» у рахунку № 1017240 від 22 вересня 2014 року на суму 337 805,67 грн, який повністю оплачений страховою компанією ПАТ «СК «СКАЙД», в якій був застрахований належний ОСОБА_6 автомобіль.

В ході проведення ремонту автомобіля виникла необхідність у проведенні додаткових робіт та заміні певних запчастин, не вказаних у зазначеному вище рахунку: заміни решітки радіатора, контактної групи керма з підігрівом, модулю подушок безпеки та блоку системи безпеки.

Про необхідність здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин ТОВ «Віннер Автомотів» по телефону повідомив ОСОБА_6 та страхову компанію, та отримавши від ОСОБА_6 усні погодження на здійснення додаткових робіт і закупівлю додаткових запчастин, оформив замовлення на сервіс № 167300 від 10 грудня 2014 року.

ОСОБА_6 оспорює факт надання нею згоди на проведення додаткових робіт та заміну запчастин зазначених у замовленні на сервіс № 167300 від 10 грудня 2014 року, та стверджує, що відповідач нав'язав їй додаткові оплачувані послуги.

Задовольняючи позовні вимоги за зустрічним позовом ТОВ «Віннер Автомотів», суд першої інстанції з висновком якого погодився апеляційний суд, на порушення вимог ст. ст. 212-214 ЦПК України, не звернув уваги на те, що ТОВ «Віннер Автомотів» перед виконанням додаткових робіт (послуг), що не були передбачені умовами договору побутового підряду,зобов'язаний був одержати від споживача дозвіл на виконання таких робіт (ч. 11 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів»), оскільки направлення листів на адресу ТОВ «Віннер Автомотів» від 08 грудня 2014 року та від 25 грудня 2014 року, згідно з якими ОСОБА_6 вимагала від останнього повернути автомобіль з проведеними усіма необхідними роботами та заміною/ремонтом усіх необхідних частин, не свідчать про те, що ОСОБА_6 надала згоду на проведення додаткових робіт та заміну запчастин, вартість яких згідно рахунку № 1019054 від 09 січня 2015 року складає 31 497,61 грн, а навпаки підтверджують те, що з ОСОБА_6 ніхто не погоджував необхідність проведення додаткових робіт та заміну запчастин та вона не давала згоду на проведення вказаних робіт, у зв'язку з чим суд прийшов до передчасного висновку щодо задоволення позовних вимог за зустрічним позовом ТОВ «Віннер Автомотів».

За таких обставин судові рішення в частині вирішення позовних вимог ОСОБА_6 підлягають залишенню без змін, а в частині вирішення позовних вимог за зустрічним позовом ТОВ «Віннер Автомотів» підлягають скасуванню з передачею справи в цій частині на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 337, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6, в інтересах якої діє ОСОБА_7, задовольнити частково.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, в частині відмови в задоволенні позовних вимог за позовом ОСОБА_6 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів», третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд», про стягнення пені за прострочення виконання зобов'язання та відшкодування моральної шкоди, залишити без змін.

Рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 16 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 13 квітня 2016 року, в частині задоволення позовних вимог за зустрічним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Віннер Автомотів» до ОСОБА_6, третя особа - Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Скайд» про стягнення суми, скасувати та справу в цій частині направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий В.О. Кузнєцов
Судді: Т.Л. Ізмайлова С.О. Карпенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова