АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1912/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Дунаєв С. О.
Доповідач в апеляційній інстанції
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоКачана О. В.
суддівВініченка Б. Б., Бондаренка С. І.
при секретаріВинник І. М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зобов'язання повернення земельної ділянки та приведення її у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди,

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_6 звернулась до з позовом до ОСОБА_7, треті особи: Черкаська міська рада, Державна архітектурно-будівельна інспекція України в особі структурного підрозділу - Управління державної архітектурно-будівельної інспекції у Черкаській області, Управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області, ОСОБА_8 про зобов'язання повернення земельної ділянки та приведення її у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди.Позов мотивувала тим, що відповідачка самочинно побудувала сарай (споруда літера «Л»), стіни якого знаходяться на земельних ділянках позивачки, а скати води спрямовані в бік двору позивачки і вода з даху сараю ллється на земельні ділянки та гараж, що належать позивачці, що спричиняє руйнування криши та стін гаражу.

Просила суд визнати споруду літера "Л" за адресою: АДРЕСА_1, - самочинно зведеною та зобов'язати відповідачку повернути позивачці частково самовільно зайняті відповідачкою земельні ділянки з кадастровими номерами НОМЕР_1 та НОМЕР_2, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1; зобов'язати відповідачку привести земельну ділянку у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди та повернути їх за належністю позивачеві та іншим особам.

Рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня 2016 року у задоволенні позовних вимог відмовлено.

Не погоджуючись з даним рішенням суду ОСОБА_6 оскаржила його в апеляційному порядку. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне дослідження судом доказів, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення скасувати та ухвалити нове відповідно до позовної заяви.

Заслухавши учасників процесу, вивчивши доводи апеляції та матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає до відхилення по наступним мотивам.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції виходив із наступних встановлених ним обставин: домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_9, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_7, ОСОБА_12 і ОСОБА_13. При цьому ОСОБА_6 належить частка розміром 19/100, а ОСОБА_7 та членам її сім'ї ОСОБА_12 і ОСОБА_13 - частка розміром 3/10. Зазначене підтверджується відомостями з Реєстру прав власності на нерухоме майно /а.с.61-62/, свідоцтвом про право власності /а.с.152/.

До складу домоволодіння входять самочинно збудовані споруди - гараж літера "З" та сарай літера "Л". Сторони не заперечують тих обставин, що гараж літери "З" перебуває у користуванні позивачки, а сарай літери "Л - у відповідачки. Зауваження відповідачки щодо того, що сарай літ. "Л" не є самочинно збудованою спорудою є необґрунтованими, оскільки як встановлено постановою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 3.12.2015р. зазначений сарай був збудований відповідачкою без документів дозвільного характеру /а.с.18-20/,тому згідно ст.376 Цивільного кодексу України є об'єктом самочинного будівництва.

Сарай літ. "Л" збудований у 2014 році на місці, де колись знаходився сарай літери "Б", і має розміри: ширина - 4,03м, довжина - 6,06м, висота - 2,70м, що підтверджується даними інвентаризаційної справи домоволодіння і також було встановлено постановою суду від 3.12.2015року.

Сарай літ. "Л" знаходиться на земельних ділянках з кадастровими номерами НОМЕР_3, НОМЕР_1, НОМЕР_4, і окрім того межує з земельними ділянками НОМЕР_5 та НОМЕР_2, що вбачається з порівняння наданої документації планів земельних ділянок /а.с.17, 31, 32, 78, 80, 83, 100-102, 119-120/ з технічним паспортом домоволодіння /а.с.137/.

Земельна ділянка НОМЕР_3 перебуває у комунальній власності, а НОМЕР_4 - у користуванні ОСОБА_8.

Земельні ділянки НОМЕР_1, НОМЕР_5 та НОМЕР_2 перебувають у користуванні позивачки на підставі державних актів про право власності на земельну ділянку /а.с.10-15, 103-105/. Право власності на зазначені земельні ділянки виникло у позивачки на підставі рішення Черкаської міської ради від 30.06.2011р. №2-663 та договору купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2011р. №7244, укладеного між Черкаською міською радою та ОСОБА_6 /а.с.49-50/.

Рішенням суду від 13.11.2013р. визнано незаконним рішення Черкаської міської ради №2-663 від 30.06.2011р. та недійсним договір купівлі-продажу земельних ділянок від 14.12.2011р. в частині продажу земельної ділянки, на якій розміщені сарай літ. "Б" та погріб літ. "Е".

Підставами відмови в позові суд вказав на недоведеність наявними у справі доказами порушення прав позивачки - забудови сараю "Л" на її земельній ділянці та відсутність доказів неможливості усунення інших перешкод не шляхом знесення сараю, а іншим шляхом.

Колегія вважає, що висновки суду ґрунтуються на наявних у справі доказах та зроблені з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Відповідно до наявних у справі доказів земельна ділянка, на якій знаходиться сарай літ. "Л" за цільовим призначенням відноситься до земель житлової та громадської забудови для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд.

Позивачка стверджує, що сарай літ. "Л" збудований відповідачкою самочинно, без відповідних дозвільних документів, і порушує її права, як власника земельних ділянок НОМЕР_1, НОМЕР_5, НОМЕР_2, та права інших власників земельних ділянок.

Однак позивачка не наділена повноваженнями від інших співвласників для представництва у судах їх інтересів, тому має право доводити у суді і вимагати усунень порушень лише своїх прав.

Відповідно до змісту позовних вимог та доводів наведених у судових засіданнях, позивачка порушення своїх прав вбачає у двох позиціях - спорудження сараю "Л" на належній їй земельній ділянці під кадастровим номером НОМЕР_2 та затікання дощових вод від даху сараю "Л" під гараж позивачки, що викликає його руйнування. Апеляційним судом досліджено всі додані до позовної заяви докази та встановлено, що жодного доказу, крім пояснень самої позивачки, до позову не додано. Не додано таких доказів ні в засіданні суду першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду. Згідно запису судових засідань, у засіданні суду першої інстанції головуючий запропонував позивачці та її представнику провести експертне дослідження для встановлення питання про розташування сараю відносно земельних ділянок позивачки, однак позивачка та її представник відмовились. За таких фактичних обставин суд першої інстанції обґрунтовано вийшов із наявних у справі доказів та відмовив в цій частині позову за його недоведеністю.

Обґрунтовано суд першої інстанції вказав і на відсутність доказів затікання води з даху сараю під гараж позивачки і на вимоги закону про можливість знесення сараю лише у випадку неможливості іншим шляхом усунути перешкоди третім особам - наприклад шляхом перебудови, облаштуванням відливів на даху чи іншими способами.

Колегія вважає, що навіть за відсутності експертного дослідження наявних у справі доказів досить для висновку по суті спору. Зокрема із наявних у справі копій технічних паспортів, судових рішень, державних актів на земельні ділянки вбачається, що станом на 21.01.2015 року самовільно збудований спірний сарай "Л" відповідачки знаходиться поряд із самовільно збудованим позивачкою гаражем "З" - а.с. 5.

Самовільно збудовані споруди не породжують майнових прав на них як на об'єкт нерухомості і, як наслідок, не існуючі майнові права не підлягають судовому захисту.

Факт перебудови сараю "Л" в тих же межах, які існували до його самовільної перебудови відповідачкою, без захоплення частини земельної ділянки позивачки, обґрунтовано встановлено судом першої інстанції на підставі даних інвентаризаційної справи КП ЧОБТІ.

За встановлених фактичних обставин справи колегія не вбачає підстав для скасування чи зміни судового рішення.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Придніпровського районного суду м. Черкаси від 6 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_7 про зобов'язання повернення земельної ділянки та приведення її у придатний стан шляхом знесення самовільно побудованої споруди відхилити, рішення суду залишити без змін.

Ухвала колегії та рішення суду набувають законної сили з моменту проголошення ухвали і можуть бути оскаржені в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий :

Судді :