Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

13 липня 2016 року Черкаський районний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді Василенка В.В.

при секретарі Пазенко О.О.

з участю позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Черкаси цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_5, третя особа Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання незаконним рішення ОСОБА_4 сільської ради № 62 від 24.11.1994 року, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_5, третя особа Управління Держземагенства у Черкаськогму районі Черкаської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку.

Свої позовні вимоги позивач мотивувала тим, що відповідно до державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року відповідач ОСОБА_5 на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 07.05.2011 року № 408 являється власником земельної ділянки площею 0,2510 га., що розташована по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району. Дана земельна ділянку була надана у користування матері відповідача ОСОБА_6 на підставі наказу № 28 від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок». Наказом № 97 від 22.03.1988 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» було утворено розріз на огородах між вулицями Франка та О.Кошового для заїзду на огороди.

Після смерті матері відповідач ОСОБА_5 оформивши спадщину отримав державний акт серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га. за адресою вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району. У вересні 2005 року вересні відповідач обгородив дану земельну ділянку парканом чим звузив проїзд для заїзду на огороди, а тому попасти на свою земельну ділянку на транспорті для орання та обробляння городу вона не має змоги, (ширина проїзду почала становити менше 2 м.) На її звернення до відповідачів про усунення порушення мого права на доступ до своєї земельної ділянки позитивної реакції вона не отримала.

Вважає, що державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року підлягає визнанню недійсним на підставі п. а) ч. 4 ст. 83 ЗК України, до земель комунальної власності, які не можуть передаватись у приватну власність, належать землі загального користування населених пунктів (майдани, вулиці, проїзди, шляхи, набережні, пляжі, парки, сквери, бульвари, кладовища, місця знешкодження та утилізації відходів тощо);

Крім цього, при наданні дозволу на приватизацію ОСОБА_6 земельної ділянки площею 0, 2510 га. відповідач ОСОБА_4 сільська рада не врахувала ту обставину, що частина земельної ділянки буде проходити по землі загального користування, що відповідно порушить права інших мешканців вул. Франка та О.Кошового.

Тому просить суд, визнати недійсним державний акт серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га., що розташована по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району виданий ОСОБА_5 та скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку.

В ході розгляду даної справи позивач збільшила свої позовні вимоги, мотивуючи їх тим, що при розгляді даної справи їй стало відомо про рішення органу місцевого самоврядування яким надано дозвіл на приватизацію спірної земельної ділянки ще матері відповідача ОСОБА_6, а саме рішення Виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради № 62 від 24.11.1994 року.

Дане рішення було винесено з порушенням земельного законодавства, а тому теж повинно бути визнано незаконним, так як відповідно ст. 4 Земельного кодексу в редакції 1992 р., що діяв на момент винесення даного рішення, не можуть передаватися у приватну чи комунальну власність майдани, вулиці, проїзди, шляхи, пасовища, сінокоси, набережні, парки, міські ліси, сквери, бульвари і т.д, тому просить суд визнати рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради від 24.11.1994 року в частині надання дозволу на приватизацію ОСОБА_6 земельної ділянки 0,25 га по вул. Кошового,25 в с. Червона Слобода Черкаського району незаконним.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 та її представник ОСОБА_2 позовні вимоги підтримали з підстав викладених у позовній заяві та просили їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району позову ОСОБА_1 не визнала і суду пояснила, що дана земельна ділянка 0,25 га. була надана у користування матері відповідача ОСОБА_6 дирекцією радгоспу ім. Леніна на підставі наказу № 28 від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» в подальшому дана земельна ділянка була ОСОБА_6 приватизована.

Порушень земельного законодавства як виконавчим комітетом ОСОБА_4 сільської ради при прийнятті рішення № 62 від 24.11.1994 року в частині надання дозволу ОСОБА_6 на приватизацію ділянки не було. А тому в позові про визнання незаконним вказаного рішення просить відмовити. Також вважає, що не має законних підстав визнавати недійсним державний акт серії ЯК №360890 від 02.08.2012 року на право власності на земельну ділянку, площею 0,2510 га, що розташована по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району виданий ОСОБА_5

Представник відповідача ОСОБА_5, ОСОБА_3 в судовому засіданні позову ОСОБА_7 не визнав і суду пояснив, що позивач, оскаржуючи правовстановлюючий документ ОСОБА_5, вказує на те, що ним порушене її право на доступ до своєї земельної ділянки по вул. Франка, 24, однак нею не надано жодного підтвердження наявності на праві власності чи на праві користування земельної ділянки за цією адресою та підтвердження відсутності доступу до її земельної ділянки.

Відповідно до інформації Державного земельного кадастру про право власності на речові права на земельну ділянку від 04.05.2016 року ОСОБА_8 має у власності дві земельні ділянки в с. Червона Слобода: площею 0,0973 га. по вул. Франка, 24а та площею 0,1471 га. по вул. Франка, 24, вказані земельні ділянки знаходяться поряд, що підтверджується публічною кадастровою картою та роздруківкою з цієї карти з офіційного веб-порталу www.map.dazm.gov.ua, та до них є вільний доступ як для проходу так і для заїзду з вул. Франка в с. Червона Слобода Черкаського району. Таким чином жодної необхідності для проїзду через земельну ділянку ОСОБА_5 для доступу до земельної ділянки, яка належить ОСОБА_8 немає, а тому відсутні і будь-які порушення її прав правовстановлюючим документом який вона просить скасувати.

Разом з тим, позивачем до суду не надано доказів наявності та необхідності ще додаткової дороги між земельними ділянками між вулицями О.Кошового та Франка.

Відповідно до наказу радгоспу ім. Леніна Черкаського обласного обєднання «Черкасиплодоовочігосп» від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок» ОСОБА_6 матері ОСОБА_5 було відмежовано земельну ділянку площею 0,25 га., якою раніше користувалася померла ОСОБА_9 Вказана земельна ділянка знаходиться саме по вул. О.Кошового, 25 в с. Червона Слобода та в подальшому по фактичному користуванню була приватизована ОСОБА_6, а після її смерті перейшла у власність в порядку спадкування відповідачу ОСОБА_5.

Таким чином на момент набуття у користування ОСОБА_6 земельної ділянки орієнтовною площею 0,25 га. та нібито встановлення проїзду діяв Земельний кодекс УPCP 1970 року.

Відповідно до ст. 37 ЗК УРСР вилучення земельної ділянки чи її частини для державних або громадських потреб провадиться на підставі постанови Ради Міністрів Української PCP або рішення виконавчого комітету відповідної Ради народних депутатів у порядку, встановлюваному законодавством Союзу PCP і цим Кодексом.

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 38 Земельного кодексу УРСР вилучення земельних ділянок для державних або громадських потреб провадиться виконавчими комітетами міських (селищних) Рад народних депутатів - із земель населених пунктів (крім земель, закріплених за колгоспами, радгоспами та іншими сільськогосподарськими підприємствами, організаціями і установами в безстрокове користування, а також випадків, передбачених статтею 41 цього Кодексу) незалежно від розміру земельних ділянок у відповідності з генеральним планом забудови населених пунктів.

До суду не надано будь-якого рішення про вилучення земельної ділянки для прокладання дороги, в тому числі згідно генерального плану с. Червона Слобода.

Разом з тим, згідно викопіювання з фактичного генерального плану с. Червона Слобода від 13.05.2016 року (погодженого головним архітектором Черкаського району ОСОБА_10М.) між спірними земельними ділянками на сьогоднішній день не передбачено будь-якого проїзду чи дороги.

Що стосується генерального плану, який показував представник позивача в минулому судовому засіданні, то це лише перспективний генеральний план села, затверджений в Українській PCP в 60-х роках минулого століття та який не відповідає фактичному використанню землі в с. Червона Слобода й не містить інформації про вилучення землі для його реалізації, оскільки таких дій не здійснювалося.

Також відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_5, зокрема наявності на ній проїзду, і згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) від 17.05.2016 року, наданого управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області.

Не надано позивачем і жодних доказів того, що наявний на її думку проїзд, повинен проходити саме через земельну ділянку відповідача.

Як вбачається з листа Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області від 21.04.2016 року при приватизації спірної земельної ділянки були дотримані всі вимоги чинного на той час законодавства та було отримано погодження меж сусідніх землекористувачів, які жодних претензій не висловлювали, а відповідна документація розроблялася уповноваженими організаціями.

Таким чином немає жодних правових підстав для скасування державного акту на земельну ділянку яка є власністю відповідача.

Відносно збільшення представником позивача позовних вимог про визнання незаконним рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради № 62 від 24.11.1994 року в частині надання дозволу на приватизацію ОСОБА_6 земельної ділянки 0,25 га по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району вважає їх незаконними, необгрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню.

Позивачка стала власником земельної ділянки по вул. Франка, 24 лише у 2015 році, а тому ні рішення сільської ради від 1994 року, ні державний акт від 2012 року не могли порушувати будь-які її права на момент їх прийняття.

Що стосується доводів позивача про те, що під час приватизації земельної ділянки ОСОБА_6 було незаконно передано їй частину проїзду. При цьому позивач та її представник вказують, що ширина проїзду має становити не менше чотирьох метрів. Вважає, що вказані обставини жодними доказами не підтверджується. до суду не надано жодного рішення сільської ради про затвердження генерального плану села ОСОБА_11, згідно б якого передбачалося наявність додаткового проїзду шириною 4 м. по земельній ділянці відповідача, тому рішення виконавчого комітету ОСОБА_4 сільської ради № 62 від 24.11.1994 року в частині надання дозволу на приватизацію ОСОБА_6 земельної ділянки 0,25 га по вул. О.Кошового, 25 у с. Червона Слобода Черкаського району не підлягає до скасування.

Заслухавши пояснення сторін, розглянувши справу в межах заявлених вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та обєктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний звязок у сукупності, з урахуванням того, що відповідно до ст.1 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до частини 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно вимог частини 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України, передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають ті обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у розгляді справи, виник спір.

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду вважаючи, що відповідачі ОСОБА_5 та ОСОБА_4 сільська рада Черкаського району Черкаської області порушують її законні права та інтереси, тому її інтереси підлягають до судового захисту.

Судом встановлено, що у відповідно до ст. 6 Земельного кодексу України 1990 року, що громадяни України мають право на одержання у власність земельних ділянок для ведення особистого підсобного господарства, ОСОБА_6 звернулася до органу місцевого самоврядування для передачі їй у власність земельної ділянки площею 0,25 га, якою вона законно користувалася ще з 1987 року на підставі наказу радгоспу ім. Леніна Черкаського обласного обєднання «Черкасиплодоовочігосп» від 06.02.1987 року «Про наділення та відмежування земельних ділянок».

Виконавчий комітет ОСОБА_4 сільської ради, діючи в межах наданих йому повноважень, 24.11.1994 року прийняв рішення № 62 «Про приватизацію земельних ділянок під ведення особистого господарства в селі ОСОБА_11», яким дозволив приватизувати ОСОБА_6 відповідну земельну ділянку.

Госпрозрахунковим виробничим бюро при Черкаському районному відділі земельних ресурсів була виготовлена необхідна проектна документація.

З повідомлення управління Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області від 21.04.2016 року № 9-28-0.6-3476/15-16 при виготовленні проектної документації було враховано зокрема і акт погодження меж землекористування присадибної ділянки. Відповідно до цього акту заперечень зі сторони суміжний землекористувачів земельної ділянки не було.

Позивачем до суду не надано доказів, що проїзд між земельними ділянками сторін повинен становити 4 метри, а з викопіювання з фактичного генерального плану с. Червона Слобода від 13.05.2016 року (погодженого головним архітектором Черкаського району ОСОБА_10М.) видно, що між спірними земельними ділянками на сьогоднішній день не передбачено будь-якого проїзду чи дороги. відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_5

Згідно викопіювання з кадастрової карти (плану) від 17.05.2016 року, наданого управлінням Держгеокадастру у Черкаському районі Черкаської області. відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_5, зокрема наявності на ній проїзду.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» генеральний план населеного пункту є основним видом містобудівної документації на місцевому рівні, призначеної для обґрунтування довгострокової стратегії планування та забудови території населеного пункту.

Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 17 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» виконавчі органи сільських, селищних і міських рад, Київська та Севастопольська міські державні адміністрації є замовниками, організовують розроблення, внесення змін та подання генерального плану населеного пункту на розгляд відповідної сільської, селищної, міської ради. Рішення про розроблення генерального плану приймає відповідна сільська, селищна, міська рада.

Позивачем ОСОБА_1 до суду не надано жодного рішення сільської ради про затвердження генерального плану села ОСОБА_11, згідно б якого передбачалося наявність додаткового проїзду шириною 4 м. по земельній ділянці відповідача відсутні будь-які обмеження щодо користування земельною ділянкою, яка належить ОСОБА_5, зокрема наявності на ній проїзду, при цьому представник сільської ради в судовому засіданні підтвердила, що будь-яке рішення сільської ради про затвердження генерального плану чи навіть про його розробку на сьогоднішній день відсутнє.

Згідно ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 09.12.2015 року по справі № 6-27643ск15 що за відсутності відповідних рішень сільської ради про затвердження проекту дороги шириною 4 метри, не можна вважати, що проїзд становить саме таку ширину.

Крім цього судом встановлено, що заїзд до огороду позивача ОСОБА_1 можливий не лише через земельну ділянку відповідача ОСОБА_5, і з вулиці Жовтневої в с. Червона Слобода Черкаського району Черкаської області.

Враховуючи викладене суд вважає, що відповідні правові підстави для задоволення позову ОСОБА_1 відсутні.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 61, 208, 209, 213-215 ЦПК України, ст. 373 ЦК України, ст.ст. 78, 81, 90, 118, 158 ЗК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 сільської ради Черкаського району Черкаської області, ОСОБА_5, третя особа Управління Держземагенства у Черкаському районі Черкаської області про визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку та визнання незаконним рішення ОСОБА_4 сільської ради № 62 від 24.11.1994 року - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скраги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: ОСОБА_12