АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 526/1200/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2907/16Головуючий у 1-й інстанції Тищенко Л. І. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 листопада 2016 року м. Полтава

Апеляційний суд Полтавської області в складі:

головуючого - МАРТЄВА С.Ю.,

суддів - АКОПЯН В.І., ЛОБОВА О.А.,

за участю секретаря ШЕВЧЕНКО І.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю "ГАДЯЧСИР" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, не проведення розрахунку при звільненні.

Апеляційний суд, заслухавши доповідь судді-доповідача,-

В С Т А Н О В И В :

У червні 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом в якому зазначав, що з 16 квітня 2015 року працював в ТОВ «ГАДЯЧСИР» на посаді машиніста холодильних установок (аміачних) пятого розряду в компресорному цеху Шишацької виробничої дільниці.

Також зазначав, що 20 травня 2016 року був звільнений за п.1 ст. 36 КЗпП України ( за угодою сторін).

Оскільки роботодавцем в день звільнення не було проведено розрахунок за весь час існування трудових відносин просив стягнути з відповідача невиплачену заробітну плату за період з 16 квітня 2015 року по 01 травня 2016 року в розмірі 14260 грн. 99 коп., компенсацію за невикористану відпустку в розмірі 1660 грн. 26 коп., середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 1185 грн. 90 коп., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушення термінів виплати в розмірі 2071 грн. 25 коп. та відшкодування моральної шкоди в розмір 5000 грн.

У липні 2016 року позивач уточнив свої позовні вимоги та просив зобовязати відповідача провести нарахування та виплату компенсації втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів їх виплати, середнього заробітку за весь час затримки при звільненні на момент початку розгляду справи по суті.

Рішенням Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2 то ТОВ «ГАДЯЧСИР», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, в звязку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, не проведення розрахунку при звільненні, задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «ГАДЯЧСИР» на користь ОСОБА_2 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 07.07.2016 року по 18.07.2016 року в сумі 1277,36 грн., компенсацію втрати частини заробітної плати у звязку з порушенням термінів її виплати у розмірі 569 грн. 67 коп. та у відшкодування моральної шкоди 500 грн.

Решту позову залишено без задоволення.

Стягнуто з ТОВ « ГАДЯЧСИР» 551 грн. 20 коп. судового збору на користь держави.

В апеляційній скарзі порушено питання про зміну рішення в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу при звільненні за період з 07.07.2016 року по 18.07.2016 рік у сумі 1277,36 грн. шляхом стягнення з відповідача середнього заробітку за час затримки при звільненні, визначивши період для стягнення з 20.05.2016 року по 29.09.2016 року та суму для стягнення в розмірі 12408, 64 грн. В іншій частині рішення місцевого суду не оскаржується.

Апеляційний суд, перевіривши законність та обґрунтованість рішення місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що остання підлягає частковому задоволенню.

За змістом п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є, зокрема, порушення або неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Місцевим судом вірно встановлено фактичні обставини прийняття на роботу позивача 16 квітня 2015 року на посаду машиніста холодильних установок ( аміачних) в компресорний цех Шишацької виробничої дільниці( а.с.5).

Також встановлено, що 20 травня 2016 року його звільнено на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України ( за угодою сторін) ( а.с.5).

Задовольняючи позов в частині стягнення з ТОВ «ГАДЯЧСИР» на користь позивача середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 07.07.2016 року по 18.07.2016 року місцевий суд виходив з того, що позивач в день звільнення не працював, а тому повинен був надати докази на підтвердження того, що він звертався з вимогою про виплату належних йому сум.

Оскільки відсутні докази про підтвердження, що позивач, до предявлення позову до суду, звертався до ТОВ « ГАДЯЧСИР» відповідач повинен був провести розрахунок із 07.07.2016 року дати отримання відповідачем позовної заяви та по 18.07.2016 року дату направлення розрахунку першим грошовим переказом.

Проте, Апеляційний суд Полтавської області не може погодитись з таким висновком місцевого суду з наступних підстав.

Відповідно до ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред'явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум.

Згідно зі ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівнику сум у строки, зазначені в ст. 116 КЗпП України , при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Результат аналізу наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що всі суми (заробітна плата, вихідна допомога, компенсація за невикористану відпустку, оплата за час тимчасової непрацездатності тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день звільнення цього працівника. Закон прямо покладає на підприємство, установу, організацію обов'язок провести зі звільненим працівником повний розрахунок, виплатити всі суми, що йому належать; при невиконанні такого обов'язку з вини власника або уповноваженого ним органу наступає передбачена ст. 117 КЗпП України відповідальність. Визначальними при цьому є такі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Із справи вбачається, що в день звільнення 20.05.2016 року ОСОБА_2 не працював( а.с.36).

Оскільки позивач у день звільнення не працював, доказів відповідно до ст. 60 ЦПК України, на підтвердження того, що він звертався з вимогою до відповідача про виплату належних йому сум не надав, слід рахувати, що вимога була предявлена до відповідача з моменту отримання останнім копії позовної заяви, а саме з 07 липня 2016 року( а.с.31).

Помилковим є твердження місцевого суду, що відповідач станом на 18.07.2016 року повністю розрахувався з позивачем, оскільки поштовий переказ який був направлений 18.07.2016 року на адресу ОСОБА_2 був повернутий у звязку з відмовою отримання позивачем цієї суми.

Крім того, відповідно до ст.24 ЗУ « Про оплату праці» лише за особистою письмовою згодою працівника виплата заробітної плати може здійснюватися через установи банків, поштовими переказами на сказаний ними рахунок ( адресу) з обовязковою оплатою цих послуг за рахунок роботодавця.

З матеріалів справи вбачається, що ТОВ «ГАДЯЧСИР» 29.08.2016 року направляло грошовий переказ повторно та позивач не заперечує, що саме 29.08.2016 року з ним було проведено повний розрахунок( а. с.59-64), кошти ним отримані.

Згідно п. 8 розділу IV Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року № 100, нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні 2 місяці роботи, продавця шляхом множення середньоденного ( годинного) заробітку на число робочих днів ( годин).

Таким чином,сума на день фактичного розрахунку складає 6751,76 грн. ( з розрахунку 182,48 грн. середньоденна заробітна плата x 37 - кількість робочих днів, протягом яких з позивачем не здійснювався розрахунок ( з 07.07.2016 року по 29.08.2016 року).

Доводи апеляційної скарги про те, що стягнення розміру середньої заробітної плати за час затримки розрахунку при звільнені слід рахувати з 20.05.2016 року не беруться до уваги, оскільки апелянтом не надано належних доказів звернення до відповідача з вимогою про виплату належних йому сум.

За таких обставин, рішення місцевого суду в частині стягнення з ТОВ «ГАДЯЧСИР» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 07.07.2016 року по 18.07.2016 року в сумі 1277, 36 грн. слід скасувати.

Крім того, оскільки Шишацька виробнича дільниця Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР» не є юридичною особою, тому не може мати права та обовязки, бути позивачем та відповідачем у суді.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307 ч.1 п., 309 ч.1 п.4, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,-

В И Р І Ш И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року в частині стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 07.07.2016 року по 18.07.2016 року в сумі 1277, 36 грн. слід скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути Товариства з обмеженою відповідальністю «ГАДЯЧСИР» на користь ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за період з 07 липня 2016 року по 29 серпня 2016 року в сумі 6751,76 грн.

Решту рішення Гадяцького районного суду Полтавської області від 19 вересня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржено протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий у справі: ОСОБА_1

Судді : В.І. АКОПЯН

ОСОБА_3

З оригіналом згідно:

суддя С.Ю. МАРТЄВ