Справа № 352/2133/14-ц
Провадження № 22-ц/779/2275/2016
Головуючий у 1 інстанції Струтинський Р. Р.
Суддя-доповідач Малєєв А.Ю.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого - Малєєва А.Ю.,

суддів: Васильковського В.М., Девляшевського В.А.,

секретаря Мельник О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 на рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до Старолисецької сільської ради Тисменицького району Івано-Франківської області, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача - ОСОБА_4 про визнання права власності на земельну ділянку,-

в с т а н о в и л а :

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_3 про визнання права власності на земельну ділянку відмовлено.

ОСОБА_2 - представник ОСОБА_3 оскаржив указане рішення в апеляційному порядку. Апелянт з посиланням на ст. 202 Земельного кодексу України вказав, що спірній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер, а державний акт про право власності було видано позивачу ОСОБА_3 Оскільки державний акт міг бути виданий тільки після його державної реєстрації, вважають, що у позивача виникло право власності на спірну земельну ділянку. Також апелянт з посиланням на практику Європейського суду з прав людини у справах «Федоренко проти України» від 30.06.2006, «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003 вважає, що є усі законні підстави вважати ОСОБА_3 власником земельної ділянки, а встановлені судом порушення норм земельного законодавства з боку Старолисецької сільської ради під час передачі ОСОБА_3 спірної земельної ділянки у власність та скасування відповідних рішень сільської ради не може бути підставою для позбавлення позивача права власності на це майно, оскільки його вини у цьому немає. Крім того, Ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 було встановлено, що на підставі рішення Старолисецької сільської ради від 18.10.2006 затверджено матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_3 загальною площею 0,1479 га та передано у власність дані земельні ділянки. На підставі вказаного рішення видано державний акт про право приватної власності на землю. Таким чином, на думку апелянта, встановлено факт видачі не бланку державного акта, а самого державного акта.

Просить скасувати рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року, ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

В судовому засіданні апеляційного суду представник апелянта апеляцію підтримав з наведених у ній мотивів. Пояснив, що позивач у встановленому порядку набув право власності на спірну земельну ділянку і отримав правоустановлюючі документи. Не його вина, що сільська рада допустила порушення. Він як особа, що має титул власника вправі вимагати визнання цього права за ним, не зважаючи на те, що рішення, на підставі яких було видано державний акт, скасовані. Послався на рішення ЄСПЛ «Федоренко проти України» від 30.06.2006 та «Стретч проти Сполученого Королівства» від 24.06.2003. Державний акт втрачено, у видачі дублікату відмовлено.

Голова Старолисецької сільської ради заперечив апеляцію. Рішення про надання спірної землі позивачеві скасоване. Державного акту не видавалося і документів з цього приводу немає. Позов безпідставний.

Представник третьої особи (ОСОБА_5.). ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечила апеляцію.

ОСОБА_4, третя особа, в судове засідання не з`явилась, у заяві адресованій суду заперечила апеляцію, справу просила розглядати без неї.

Заслухавши представників сторін та третіх осіб, суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи колегія суддів приходить до висновку що апеляцію слід відхилити з наступних міркувань.

Згідно матеріалів справи, 18 жовтня 2006 року на 3 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради було прийнято рішення, згідно якого було вирішено затвердити матеріали земельно-кадастрової інвентаризації земельних ділянок ОСОБА_3 загальною площею 0,1479 га та передати у власність дані земельні ділянки (а.с. 10-13).

Як встановлено рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2015 року, 18 жовтня 2006 року, на 4 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради було прийнято рішення «Про приватизацію земельних ділянок», згідно з яким сільська рада вирішила надати ОСОБА_3 дозвіл на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га та передати у власність дану земельну ділянку. Вказані два рішення від 18.10.2006 за поданням головного управління Держкомзему в Івано-Франківській області та за заявою ОСОБА_4 скасовані рішенням Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 як такі, що прийняті з грубим порушенням вимог чинного земельного законодавства України.

Рішення Старолисецької сільської ради від 04.05.2012 оскаржувалось у судовому порядку позивачем ОСОБА_3, після скасування ухвалою ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.07.2014 попередніх судових рішень. Рішенням Тисменицького районного суду від 19.12.2014, яке набрало законної сили згідно ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від 10.02.2015, позов ОСОБА_3 задоволено, рішення сільської ради від 04.05.2012 скасовано.

Тобто, залишились чинними два рішення Старолисецької сільської ради від 18.10.2006, якими надано дозвіл позивачу на приватизацію спірної земельної ділянки (а.с. 53, 53- зворот).

Відповідно до копії Договору дарування від 14.04.2014 ОСОБА_4 подарувала ОСОБА_5 1/2 частину будівельних матеріалів, які були використані в процесі будівництва житлового будинку в АДРЕСА_1 (а.с. 97).

Рішенням 24 сесії 6 демократичного скликання Старолисецької сільської ради від 21.05.2014 надано ОСОБА_5 дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки в АДРЕСА_1 для будівництва індивідуального житлового будинку, господарських будівель і споруд згідно вищевказаного Договору дарування (а.с. 98).

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2015 року визнано незаконним та скасовано рішення 3 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради Тисменицького району від 18.10.2006 про затвердження матеріалів земельно-кадастрової інвентаризації земельної ділянки ОСОБА_3 площею 0,1479 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 та рішення 4 сесії 5 демократичного скликання Старолисецької сільської ради Тисменицького району від 18 жовтня 2006 року про надання дозволу ОСОБА_3 на приватизацію земельної ділянки площею 0,12 га для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських будівель по АДРЕСА_1 та передачу земельної ділянки у власність (а.с. 52-54).

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 09.11.2015 вище вказане рішення залишено без змін (а.с. 55-57). Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 січня 2016 року касаційну скаргу представника ОСОБА_3 на вказані рішення відхилено (а.с. 80-83).

Ухвалюючи рішення суд першої інстанції виходив з того, що рішень про надання спірної земельної ділянки позивачеві не існує, вони скасовані, а наявна копія державного акту, яка є бланком і не підтверджена оригіналом, не відповідає Інструкції про заповнення бланків державних актів на право власності на земельну ділянку і на право постійного користування земельною ділянкою від 22.06.2009 та не зареєстрована у встановленому порядку.

На момент розгляду справи рішення про надання спірної земельної ділянки позивачеві скасовані. У матеріалах справи відсутній оригінал Державного акту на право власності на спірну земельну ділянку, а є тільки копія (а.с.114). Відповідно до відповіді відділу Держземагенства у Тисменицькому районі від 12.11.2013 у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю запису про реєстрацію Державного акту позивача немає.

Тому колегія суддів вважає, що підстав для задоволення позову у суду першої інстанції не було. Рішення ЄСПЛ, наведені представником позивача до даної справи застосовані бути не можуть, оскільки відсутні як підстави для видачі (рішення сільської ради), так і оригінали правоустановлюючих документів на спірну землю. Тому непропорційного втручання у право на володіння майном у цьому випадку не було. Очікування позивача щодо отримання можливості ефективного використання власності не ґрунтуються на правомочностях власника, набутих в установленому порядку, оскільки за ст. 125 (як у редакції до 05.03.2009, так і чинній на момент розгляду справи) та ч. 1 ст. 126 ЗК України право власності на земельну ділянку виникає з моменту державної реєстрації цих прав, а право власності посвідчується державним актом. Ні того, ні другого в матеріалах справи немає, а тому висновок суду про те, що позивач не набув право власності відповідно до ст. 116, 118 ЗК України відповідає матеріалам справи і закону. Доводи апелянта про те, що раз було присвоєно кадастровий номер та видано державний акт, то значить і реєстрація прав відбулась є припущенням, яке не має матеріального обґрунтування у вигляді доказів, як це передбачено ст. 57 - 60 ЦПК України.

Судом першої інстанції вірно встановлено обставини, які мають значення для справи, обґрунтовано відмовлено в позові. Тому апеляцію належить відхилити, рішення суду залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 209, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - представника ОСОБА_3 - відхилити.

Рішення Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий А.Ю. Малєєв

Судді: В.М. Васильковський

В.А. Девляшевський