Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 48 Доповідач Талько О. Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючої судді Талько О.Б.,

суддів: Павицької Т.М., Шевчук А.М.,

за участю секретаря Кравчук Л.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, ОСОБА_3 про визнання недійсним договору купівлі-продажу автомобіля та поділ спільного сумісного майна подружжя,-

ВСТАНОВИЛА:

У серпні 2015 року ОСОБА_2 звернулась до суду з даним позовом, в якому, у подальшому уточнивши свої позовні вимоги, просила визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу - автомобіля марки Volkswagen Т4, фіолетового кольору, 2002 року випуску, двигун № АСV351246, кузов №WV1ZZZ70Z3Н010506, державний реєстраційний номерний знак НОМЕР_1, укладений між відповідачами ОСОБА_1 та ОСОБА_3 та оформлений довідкою - рахунком серії ААЕ № 300131 від 2 вересня 2015 року.

Також в порядку поділу спільного сумісного майна просила визнати за ОСОБА_1 право власності на даний автомобіль та стягнути з ОСОБА_1 на її користь грошову компенсацію вартості належної їй 3/4 частини цього транспортного засобу в сумі 142 500 грн.

В обґрунтування позовних вимог зазначила, що між нею та ОСОБА_1 виник спір щодо поділу цього транспортного засобу, який був придбаний у 2012 році та зареєстрований на імя відповідача.

ОСОБА_2 зауважила, що вищевказаний автомобіль куплений за її особисті кошти, які вона виручила від продажу власного легкового автомобіля марки Daewoo Lanos TF69Y в сумі 6900 доларів США, а також за кошти, які належали їй та ОСОБА_1 у сумі 5600 доларів США.

В подальшому відповідач без її згоди продав спірний автомобіль своїй матері ОСОБА_3, що підтверджується довідкою-рахунком серії ААЕ № 300131 від 2 вересня 2015 року

Рішенням Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію вартості належних їй 3/4 частин автомобіля марки Volkswagen Т4, 2002 року випуску, двигун №АСV 351246, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1, в сумі 142 500 грн.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 1501 грн. 80 коп. судових витрат.

В решті позову відмовлено за безпідставністю.

В апеляційній скарзі відповідач, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування судом обставин справи, просить скасувати рішення в частині стягнення з нього на користь ОСОБА_2 грошової компенсації вартості належної їй 3/4 частини автомобіля та ухвалити в цій частині нове рішення, яким стягнути з нього на користь ОСОБА_2 грошову компенсацію половини вартості даного автомобіля в сумі 37 500 грн.

Зокрема, зазначає, що спірний транспортний засіб був придбаний ним та позивачкою 19 квітня 2012 року під час перебування у шлюбі, за спільні кошти у розмірі 100000 грн. Вважає висновки суду про те, що ОСОБА_2 внесено 6900 доларів США на купівлю спірного автомобіля, надуманими та неправдивими як такі, що ґрунтуються тільки на показах свідків ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6

Відповідач вказує, що вартість спірного автомобіля судом значно завищена та не відповідає його фактичній вартості.

В судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав апеляційну скаргу, зазначивши, що він займався продажем належного позивачці автомобіля Daewoo Lanos TF69Y, який був проданий за 6900 дол. США. Однак, зазначені кошти не були витрачені на придбання автомобіля Volkswagen Т4, а перебували у розпорядженні ОСОБА_2

Позивачка та її представник не визнали апеляційну скаргу.

На думку ОСОБА_3, апеляційна скарга є обгрунтованою, оскільки спірний автомобіль придбаний за спільні кошти подружжя, а також кошти, які вона та її чоловік надали сину та його колишній дружині в борг.

Дослідивши матеріали справи та заслухавши пояснення осіб, які зявились в судове засідання, колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

За правилами ч.1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до положень ч.7 ст.57 СК України, якщо у придбання майна вкладені крім спільних коштів і кошти, що належали одному з подружжя, то частка у цьому майні, відповідно до розміру внеску, є його особистою приватною власністю.

В судовому засіданні встановлено, що 21 грудня 2006 року позивачка набула у власність автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2006 року випуску, двигун №А15SМS213035R, кузов № НОМЕР_3.

16 вересня 2007 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії І-ТП №033140.

Долучена до матеріалів справи облікова картка приватного АМТ містить інформацію про те, що належний позивачці автомобіль Daewoo Lanos TF69Y, 2006 року випуску, 27 березня 2012 року знятий з обліку для його подальшої реалізації.

Як пояснили сторони, даний автомобіль цього ж дня був проданий за 6900 дол. США.

Судом також встановлено, що 19 квітня 2012 року подружжям придбаний автомобіль Volkswagen Т4, 2002 року випуску, двигун №АСV351246, кузов № НОМЕР_2, державний реєстраційний номер НОМЕР_1.

Право власності на цей транспортний засіб зареєстроване на імя ОСОБА_1

2 вересня 2015 року ОСОБА_1 продав вказаний автомобіль своїй матері ОСОБА_3, про що свідчить довідка рахунок №300181.

В подальшому, 5 листопада 2015 року, автомобіль Volkswagen Т4, був знятий з реєстрації та відчужений третій особі.

Допитані судом першої інстанції свідки ОСОБА_4, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 підтвердили ту обставину, що кошти в сумі 6900 дол. США, вилучені від продажу автомобіля Daewoo Lanos TF69Y, були витрачені на придбання спірного транспортного засобу.

Ставити під сумнів покази зазначених свідків у суду немає підстав, оскільки вони узгоджуються з матеріалами справи. Так, облікова картка приватного АМТ містить інформацію про придбання подружжям автомобіля Volkswagen Т4 протягом незначного проміжку часу після продажу належного позивачці транспортного засобу. Доказів щодо купівлі іншого майна подружжям протягом вказаного періоду матеріали справи не містять.

Суд, вказавши на суттєві протиріччя щодо суми позичених коштів, надав належну оцінку поясненням ОСОБА_3 та показам свідка ОСОБА_7 про придбання автомобіля за спільні кошти подружжя та за кошти, надані у їм борг.

Таким чином, суд першої інстанції прийшов до обгрунтованого висновку про те, що позивачці належить право власності на ? частини автомобіля Volkswagen Т4.

Колегія суддів також погоджується з висновком суду щодо визначення вартості спірного автомобіля в сумі 190000 грн. При цьому, судом взято до уваги оцінку субєкта оціночної діяльності ОСОБА_8, оскільки вона максимально наближена до середньоринкової вартості аналогічних автомобілів.

Заперечуючи щодо даної вартості автомобіля Volkswagen Т4, ОСОБА_1 надав звіт про незалежну оцінку КТЗ, відповідно до якого вартість транспортного засобу становить 149710 грн. Однак, оцінювач прийшов до такого висновку, грунтуючись на фактах і припущеннях.

В судовому засіданні ОСОБА_1 розяснено його право заявляти клопотання про призначення у справі судової експертизи щодо визначення вартості вказаного автомобіля, проте останній відмовився скористатись цим правом.

З огляду на вищезазначене, рішення суду в частині задоволених позовних вимог слід залишити без змін.

В решті рішення не оскаржується, отже не є предметом апеляційного розгляду.

Керуючись ст. ст. 209,303,307,308,313,314,315,319 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Коростенського міськрайонного суду Житомирської області від 30 травня 2016 року в частині стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 грошової компенсації за належні їй ? частини автомобіля «Volkswagen Т4», 2002 року випуску, в сумі 142500 грн., - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча Судді: