Справа № 539/776/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Лубенський міськрайонний суд

Полтавської області

В складі: головуючого судді - Даценка В. М.

при секретарі - Ануфрієвій Н. М.,

за участю:

позивача ОСОБА_1,

представника позивача адвоката ОСОБА_2,

представник відповідача адвоката ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Лубнах цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вирубкою дерев, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся з позовом до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вирубкою дерев.

В позові вказав, що 13 липня 2010 року він отримав у спадщину після смерті батьків житловий будинок та земельну ділянку із садом, розташовані за адресою: 4-й провулок Кононівської,7, м. Лубни.

25 травня 2014 року позивач прийшов до вказаного домоволодіння та виявив, що частина саду спиляна. Від сусідів ОСОБА_1 дізнався, що дерева спиляла донька його сусідки ОСОБА_4

Позивач звертався до Лубенського МВ УМВС про притягнення ОСОБА_4 до відповідальності за знищення його майна. Листом за підписом начальника Лубенського МВ та висновком про результати розгляду звернення ОСОБА_1 підтверджено факт знищення дерев саме ОСОБА_4 та рекомендовано звернутися до суду.

Позивач стверджує, що відповідач спиляла дві дорослі яблуні та два дорослих горіхи, які багато плодоносили та були гарною добавкою до його доходів. За підрахунками позивача збитки від спиляння дерев складають 119496 гривень.

Позивач прохає стягнути з відповідача на його користь матеріальну шкоду 119496 гривень, завдану знищенням належних йому дерев, а також судові витрати.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали. Позивач суду пояснив, що він справді надав відповідачці дозвіл в усній формі на спиляння на території свого домоволодіння одного дерева груші, однак ОСОБА_4 без дозволу спиляла два горіхи та дві яблуні. Також, позивач повідомив, що домоволодіння, де були спиляні дерева він продав восени 2014 року.

Відповідач ОСОБА_4 проти позову заперечила. Пояснила, що, дійсно, її мати проживає по сусідству з домоволодіння належним позивачу. Вказане домоволодіння перебуває в занедбаному стані, позивач зявляється там зрідка. Земельна ділянка заросла буряном та чагарниками, дерева недоглянуті. Деякі з дерев були сухими, їх гілки затуляли світло до господарства її матері, через що ОСОБА_4 запропонувала ОСОБА_1 за власний кошт спиляти вказані дерева та прибрати територію. Позивач на висунуту пропозицію погодився в усній формі. ОСОБА_4 найняла працівників, які спиляли дерева на території домоволодіння позивача та навели лад на земельній ділянці. Вважає, що допомогла позивачу позбутися сухих дерев, навести лад на ділянці.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.07.2010 року ОСОБА_1 став власником житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований на приватизованій земельній ділянці площею 0,0555 га за адресою: 4-й провулок Кононівської, 7, м. Лубни Полтавської області. (а.с.5, 6).

Право власності позивача також підтверджується витягом з Державного реєстру №35304495 від 28.08.2012 року. (а.с. 7).

З акту вуличного комітету від 06.06.2014 року вбачається, що на подвірї ОСОБА_1 по 4-му провулку вулиці Кононівської, 7 в м.Лубнах на відстані 5 метрів до межі сусідів росли дерева: груша (суха), дві яблуні та два горіхи. ОСОБА_5, яка проживає по сусідству, разом зі своєю донькою та зятем, без дозволу ОСОБА_1, спиляли вказані дерева та спалили. Коли палили спиляні дерева, то дерева, що знаходились поруч також були пошкоджені від вогнища. /а.с.10/

З приводу знищення дерев, що росли на території належного йому домоволодіння, позивач звертався до Лубенського МВ УМВС України в Полтавській області. Згідно висновку за результатами розгляду матеріалу по повідомленню ОСОБА_1, затвердженого начальником Лубенського МВ, не виявлено ознак кримінального чи адміністративного правопорушення. /а.с.9/

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_6 суду повідомила, що проживає по сусідству з позивачем та матірю відповідача. Домоволодіння сторін межують між собою. Домоволодіння ОСОБА_1 перебувало в занедбаному стані. Мати відповідача неодноразово скаржилася на те, що дерева в домоволодінні сусіда в поганому стані і їх треба спиляти. Два роки тому мати ОСОБА_4 розповіла, що ОСОБА_1 дозволив спиляти дерева в його домоволодінні та прибрати територію. Через деякий час побачила ОСОБА_1, який щось палив в своєму домоволодінні, а на її запитання пояснив, що це залишки деревини та буряну, оскільки погано прибрали територію.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 суду повідомив, що навесні 2014 року побачив як сусідка ОСОБА_4 за допомогою ножівки спилює дерево на території домоволодіння ОСОБА_1 Він запропонував допомогти спиляти дерева за допомогою бензопили. При цьому, ОСОБА_4 при ньому телефонувала ОСОБА_1, а після розмови сказала, що будуть спилювати дерева. Спиляли одну грушу, один горіх та дві яблуні.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що є головою вуличного комітету. Подвіря ОСОБА_1 було захаращене, він там не проживав. Сусідка, ОСОБА_4, часто скаржилася на буряни, опале листя та сухі дерева на території подвіря ОСОБА_1, які створювали їй незручності. Одного разу до неї зявився ОСОБА_1, який сказав, що у нього на подвірї спиляли дерева, прохав скласти відповідний акт. Коли вона прийшла до домоволодіння позивача, то побачила, що там прибрано, хоча деякі дерева справді були спиляні. Вона склала акт про спиляні дерева. Акт складала зі слів ОСОБА_1, сама не бачила як спилювали дерева. В акті написала про пять спиляних дерев по кількості пнів. Один пень був сухий. Однак, пізніше стали говорити про чотири спиляні дерева, та, що один пень зявився давно. Точно сказати які саме дерева спиляли не може. Вважає, що позивач не збирав плоди горіхів.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_9 пояснила, що придбала у ОСОБА_1 домоволодіння по 4-му провулку Кононівської, 7 в м.Лубнах Полтавської області. Коли оглядала домоволодіння, то її цікавила лише земельна ділянка та будинок, на дерева уваги не звертала і вони не могли вплинути на вартість домоволодіння. За домоволодіння розраховувались в два етапи: наприкінці серпня 2014 року сплатили 50% вартості домоволодіння, а 26 вересня 2016 року решту вартості. Домоволодіння було занедбане: було багато буряну, огорожа напівзруйнована. Дерева були старі, сухі. В нормальному стані були вишня, 3 горіхи та слива, решту слід було спилювати.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 пояснив, що допомагав ОСОБА_4 робити ремонт. Підтвердив факт вирубки сухих дерев на подвірї ОСОБА_1 Подробиць навести не зміг.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 пояснила, що є дочкою відповідача по справі. Наприкінці травня 2014 року вони наводили лад на подвірї домоволодіння її бабусі. Подвіря сусіда ОСОБА_1 знаходилось в занедбаному стані, з сухим листям, гіллям, деревами. Позивача неодноразово прохали прибрати належне йому подвіря, однак він не реагував на подібні прохання. На подвірї позивача вони спиляли чотири дерева: дві яблуні, одну грушу та один горіх.

Таким чином, факт вирубки відповідачем ОСОБА_4 дерев в належному позивачу ОСОБА_1 домоволодінні знайшов своє підтвердження. Доказів того, що вирубка дерев була проведена за згодою позивача не надано. Водночас, в ході судового розгляду зясовано, що акт вуличного комітету від 06.06.2014 року, в якому зафіксовано факт вирубки дерев, було складено виключно зі слів позивача по справі. В судовому засіданні голова вуличного комітету ОСОБА_8 не змогла підтвердити кількість та вид вирубаних дерев. За таких обставин, суд не може прийняти вказаний акт вуличного комітету в якості беззаперечного доказу на підтвердження вирубки належних позивачу дерев.

Разом з тим, з показів свідка ОСОБА_7, який безпосередньо спилював дерева, та з показів свідка ОСОБА_11 вбачається, що були вирубані чотири дерева: дві яблуні, одна груша та один горіх.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Водночас, позивач провів обчислення розміру завданої йому знищенням дерев шкоди, виходячи з Методики визначення відновної вартості зелених насаджень, затвердженої наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 12.05.2009 року №127.

Однак, вказана Методика встановлює механізм визначення відновної вартості зелених насаджень (дерев, кущів, газонів, квітників) у населених пунктах, що підлягає сплаті при видаленні зелених насаджень або при їх втраті у зв'язку із відведенням земельної ділянки у встановленому порядку юридичній або фізичній особі.

Відповідно до п.2.3.2 Методики розрахунок вартості утримання дерев та кущів протягом року здійснюється на нормативній основі відповідно до економічно обґрунтованих планованих витрат, а також на підставі державних і галузевих нормативів (норм) витрат матеріальних і паливно-енергетичних ресурсів, техніко-економічних розрахунків та кошторисів, ставок податків і зборів (обов'язкових платежів), норм і нормативів з оплати праці.

Тобто, Методика не поширюється на деліктні зобовязання, що виникли між фізичними особами, та не застосовується для визначення розміру заподіяної шкоди, що також підтверджується тим, що сума збитків, розрахована позивачем складає 119 496 грн, однак, як встановлено судом, все домоволодіння позивачем було продано за 90 000 грн.

За таких обставин, позивач не має правових підстав вимагати стягнення на його користь відновної вартості дерев, розрахованої відповідно до вказаної Методики. В даному випадку доцільно ставити питання про відшкодування позивачу збитків у вигляді вартості спиляних дерев, витрат на викорчування пнів, неотриманого позивачем врожаю з цих дерев або ж зменшення вартості його майна.

Однак, призначена судом товарознавча експертиза для визначення розміру матеріальної шкоди проведена не була у звязку з тим, що питання щодо визначення шкоди завданої знищенням дорослих дерев виходить за межі компетенції судових експертів-товарознавців та відсутні методичні матеріали щодо проведення оцінки дорослих дерев, затверджені та рекомендовані МЮ в експертній практиці.

Інших розрахунків вартості спиляних дерев, витрат на викорчування пнів з обґрунтуванням її розміру позивач не надав.

Також позивач не навів доводів та не надав доказів в підтвердження зменшення вартості його майна.

При цьому суд звертає увагу на те, що допитані в судовому засіданні свідки показали, що до вирубки дерев позивач мав намір продати його домоволодіння. При цьому свідок ОСОБА_9 пояснила, що при придбанні домоволодіння позивача її цікавила лише земельна ділянка та будинок, на дерева уваги не звертала і вони не могли вплинути на вартість домоволодіння. Зазначила, що звернула увагу на це домоволодіння в звязку з тим, що територія була прибрана. В іншому випадку ціна домоволодіння була б меншою. Отже, сумнівним є завдання позивачу шкоди у вигляді зменшення вартості його майна.

Водночас, судом встановлено з власних показів позивача, наданих в судовому засіданні, що восени 2014 року він продав належне йому домоволодіння, де відповідачем були спиляні дерева. Вказана обставина також підтверджується показами свідка ОСОБА_9, яка вказала, що наприкінці серпня сплатила половину вартості придбаного у ОСОБА_1 домоволодіння, а 26 вересня 2016 року розрахувалася в повному обсязі. Тобто з моменту вирубки дерев і до відчуження домоволодіння минув незначний проміжок часу (близько трьох місяців), протягом якого відповідач міг користуватися деревами. При цьому, продаж домоволодіння відбувся до настання періоду можливого збору врожаю з дерев горіха. Тобто, версія позивача про неможливість отримання ним доходу від здачі горіхів не знайшла свого підтвердження. Також суд зважає на покази свідків, з яких вбачається, що домоволодіння було недоглянуте, плодові дерева знаходилися в занедбаному стані, врожай був незначним, позивач в домоволодінні не зявлявся, плоди ніхто не збирав.

За таких умов, неможливо стверджувати, що позивач зазнав збитків у вигляді неотриманого позивачем врожаю з цих дерев.

Враховуючи викладене, суд не знаходить підстав для задоволення позову.

Керуючись ст.ст.5-12, 57, 60, 61, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої вирубкою дерев, відмовити.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Полтавської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Лубенського

міськрайонного суду ОСОБА_12 В. М.