Номер провадження: 22-ц/785/8003/16
Головуючий у першій інстанції Чебан Н. В.
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого - Сватаненка В.І.

суддів - Артеменка І.А., Черевка П.М.,

за участю секретаря - Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Виконавчий комітет Білгород-Дністровської міської ради Одеської області - «Про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою», за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

10.02.2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із зазначеним позовом, який у подальшому був уточнений, по якому просив зобов'язати відповідачів не чинити перешкод у здійсненні ним права користування земельною ділянкою, площею 588 кв.м., яка знаходиться в АДРЕСА_2, виділеної йому в особисте користування на підставі рішення Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року; зобов'зати відповідачів не чинити перешкод ОСОБА_2 при встановленні огорожі земельної ділянки, виділеної йому в особисте користування на підставі вказаного рішення суду; зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди при користуванні земельною ділянкою, яка виділена ОСОБА_2 в особисте користування на підставі вказаного рішення суду розміром 5,12х6,21м. шляхом звільнення від зелених насаджень, її майна та знесення огорожі; зобов'язати ОСОБА_3 усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, яка виділена ОСОБА_2 в особисте користування на підставі рішення суду шляхом звільнення земельної ділянки розміром 2,35х8,42 м. від зелених насаджень та перенесення паркану між їхніми ділянками згідно цього рішення в натурі; зобов'язати відповідачів усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою загального користування, яка рішенням суду призначена для проїзду та проходу шляхом звільнення її від посаджених ними зелених насаджень; стягнути із відповідачів моральну шкоду у розмірі 5000 грн. з кожного; стягнути з відповідачів судові витрати у вигляді судового збору у розмірі 1102,42 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19.12.2012 року, яке набрало законної сили, ОСОБА_2 виділена в особисте користування земельна ділянка площею 588 кв.м., яка визначена в натурі згідно ІІІ варіанту судової будівельно-технічної експертизи, а також визначений порядок користування спільною земельною ділянкою, виділивши співвласникам для в'їзду та проходу до своїх частин житлового будинку та господарських будівель земельну ділянку загального користування площею 200 кв.м., яка також визначена в натурі згідно ІІІ варіанту вказаної судової будівельно-технічної експертизи. Однак, відповідачі зазначене рішення суду не визнають та відмовляються встановити передбачений цим рішенням порядок користування земельною ділянкою.

Позивач позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.

Відповідачі та їх представник проти задоволення позову заперечували.

Представник Б.-Дністровської міської ради до суду не з'явився, будучи сповіщеним належним чином.

Рішенням Б.-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12.10.2016 року відмовлено в задоволенні позову ОСОБА_2

21.10.2016 року ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просить рішення скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неповне з'ясування районним судом обставин у справі, а також на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону оскаржуване рішення не відповідає.

Відповідно до вимог ст. 214 ЦПК України, під час ухвалення судового рішення суд вирішує, чи мали місце обставини справи, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються, які правовідносини випливають із встановлених обставин, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правових відносин та інші.

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст. 212 ЦПК України з урахуванням положень ст. ст. 57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 61 ЦПК України.

Таким чином, суд, розглядаючи цивільну справу у порядку позовного провадження, повинен повно і всебічно з'ясувати фактичні обставини справи, однак не вправі виходити за межі заявлених позовних вимог та тієї доказової бази, яка сформована за рахунок доказів, поданих до суду самими учасниками процесу.

Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову у повному обсязі, виходив із того, що спір, який виник між сторонами у справі з приводу земельної ділянки, вирішений рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 19 грудня 2012 року.

Також, районний суд виходив із того, що вимоги позивача фактично зводяться до вимог про зобов'язання відповідачів виконати рішення суду, тому не підлягають розгляду у порядку позовного провадження, а відповідно подані не у спосіб, визначений законами України у розумінні ст.. 4 ЦПК України.

Такий висновок суду першої інстанції зроблений з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно до п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно до ст. 11 ЦПК Україн, розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Судом першої інстанції були встановлені такі обставини та відповідні ним правовідносини.

19 грудня 2012 року Білгород-Дністровським міськрайонним судом Одеської області по справі № 2-3757/11 було ухвалено заочне рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_2 до виконавчого комітету Білгород-Дністровської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визначення земельної частки кожного із співвласників та встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою - задоволені: виділено ОСОБА_2 в користування 49/100 частин належної йому земельної ділянки у відповідності до ІІІ-го варіанту Висновку № 46/09 судової будівельно-технічної експертизи від 24.02.2012 року, а саме: для в'їзду та проходу до своїх частин житлового будинку та господарських будівель в користування співвласників виділено земельну ділянку загального користування площею 200 м2. Для цього ОСОБА_2 необхідно знести свій сарай літ. „З". ОСОБА_2 (49/100 частки) виділено в особисте користування земельну ділянку № 1 площею 588 м2, у тому числі:-земельна ділянка № 1-1 площею 332 м2 (під забудовою квартири № 1 житлового будинку літ. „А" та прилеглою територією),-земельна ділянка № 1-2 площею 256 м2 (під забудовою сараю літ. „Н", убиральні літ. „М", сараю літ. „К" та під городом).

Межі земельної ділянки № 1-1 (під забудовою квартири № 1 житлового будинку літ. „А" та прилеглою територією) площею 332 м2 проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою):-з боку земельної ділянки загального користування довжиною 4,70 м;-нахил вліво довжиною 8,71 м;-нахил вправо довжиною 8,00 м;-поворот наліво довжиною 4,65 м;-поворот направо довжиною 6,21 м;-поворот направо довжиною 5,12 м;-поворот наліво довжиною 1,00 м;-далі по лінії продовження довжиною 4,80 м;-поворот направо довжиною 7,25 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот наліво довжиною 0,54 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот направо довжиною 3,92 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот направо довжиною 0,83 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");-поворот наліво довжиною 8,14 м (по зовнішній стіні житлового будинку літ. „А");-поворот направо довжиною 6,60 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");-поворот наліво довжиною 0,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");-поворот направо довжиною 4,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");-далі по лінії продовження довжиною 4,03 м (по міжквартирній перегородці).

Межі земельної ділянки № 1 -2 (під забудовою сараю літ. „Н", убиральні літ. „М", сараю літ. „К" та під городом) площею 256 м2 проходять наступним чином (за годинниковою стрілкою)-з боку земельної ділянки загального користування довжиною 4,23 м;-поворот направо довжиною 17,93 м;-нахил вліво довжиною 1,03 м;-поворот наліво довжиною 2,35 м;-поворот направо довжиною 8,42 м;-поворот направо довжиною 2,35 м;-далі по лінії продовження довжиною 11,00 м;-поворот направо довжиною 15,82 м;-далі по лінії продовження довжиною 2,80 м;-поворот направо довжиною 3,00 м;-поворот направо довжиною 1,23 м;-поворот наліво довжиною 2,80 м;-поворот наліво довжиною 9,46 м (а.с.10-11).

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 9 вересня 2013 року та ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 21 листопада 2013 року вказане рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду одеської області залишено без змін (а.с.12-18).

Позивач у своєму позові зазначає, що ОСОБА_4 та ОСОБА_3 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.12.2012 року не визнають та відмовляються встановити передбачений цим рішенням порядок користування земельною ділянкою. Більш того вчиняють ряд незаконних та протиправних дій, якими прешкоджають встановити відповідний порядок користування земельною ділянкою та вільно володіти та користуватись нею. В якості обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2 надав до матеріалів справи відповіді Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області на неоднаразові звернення ОСОБА_2 з приводу протиправних дій відповідачів (а.с.26-28).

Відповідачі, заперечуючи проти позову, у письмових запереченнях вказували на той факт, що позивач у розумінні чинного законодавства не є власником або користувачем земельної ділянки, оскільки таке право на час звернення із позовом не оформив і будь-яких заходів щодо його оформлення не вчинив,позов про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою є передчасним, тож не підлягає задоволенню (а.с.58-59).

Колегія суддів вважає, що районний суд правильно установив фактичні обставини у справі, правовідносини, які склалися між сторонами та норми процесуального і матеріального права, якими слід керуватися, ухвалюючи судове рішення.

Однак районний суд зробив не правильний висновок щодо відсутності правових підстав судового захисту порушеного права, вважаючи що позивач вимагає зобов'язати відповідачів виконати судове рішення та відповідно не чинити йому перешкод у користуванні земельною ділянкою.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Згідно ст.4 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України

Відповідно до положень ч.2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов'язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків, відшкодування моральної шкоди, визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу місцевого самоврядування. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

За змістом вказаної норми особа, яка вважає, що її право порушене, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом (Цивільний Кодекс чи інший акт цивільного законодавства), що регламентує конкретні цивільні правовідносини.

Отже, вірно навівши вказані норми процесуального та матеріального права, районному суду слід було виходити із такого.

Дійсно, рішенням суду від 12 жовтня 2012 року, був вирішений спір щодо землекористування між співвласниками житлового будинку та визначена площа ізольованої земельної ділянки позивача, визначена ділянка спільного користування.

Таким чином, даним судовим рішенням був вирішений спір про право.

Однак, зазначене судове рішення відповідно до предмету позову та заявлених вимог не підлягало примусовому виконанню, оскільки не передбачало обов'язку відповідачів здійснити певні виконавчі дії.

На вказану обставину суд першої інстанції уваги не звернув.

Суд першої інстанції також не звернув увагу на те, що листом голови Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 27 вересня 2013 року, ОСОБА_2 було повідомлено, що законодавством не передбачено видачу виконавчого листа за рішенням суду від 19 грудня 2012 року. ( а.с. 116).

Крім того, ОСОБА_2 у своєму позові звертав увагу суду на те, що відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_3 рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду від 19.12.2012 року не визнають та відмовляються встановити визначений цим рішенням порядок користування земельною ділянкою. Більш того, вчиняють ряд незаконних та протиправних дій, якими прешкоджають встановити відповідний порядок користування земельною ділянкою та вільно володіти та користуватись нею. В якості обгрунтування своїх вимог ОСОБА_2 надав до матеріалів справи відповіді Білгород-Дністровського МВ ГУМВС України в Одеській області на неодноразові звернення ОСОБА_2 з приводу протиправних дій відповідачів

Отже, приймаючи до уваги наведені фактичні обставини справи, суду слід було зробити висновок про те, що у позові мова йде про захист права, визнаного рішенням суду права позивача користуватися земельною ділянкою, яке не визнається відповідачами, відповідачі перешкоджають йому у користуванні землею, а тому таке право безумовно підлягало судовому захисту відповідно до положень ч.2 ст. 16 ЦК України. Більш того, одними із позовних вимог були - зобов'язати відповідачів не чинити йому перешкод при установленні огорож та перенесенні парканів між його та земельними ділянками відповідачів, зобов'язання звільнити земельну ділянку, виділену йому у користування, звільнити земельну ділянку загального користування.

Відповідно до положень п. 2 ст. 152 ЗК України власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків.

Виходячи з положень ст.152 ЗК України та роз'яснень, які містяться у п. 7 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 16 квітня 2004 року «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його права, навіть якщо ці порушення не пов'язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК України).

Таким чином, колегія суддів доходить до висновку, що право позивача на визначене судовим рішенням землекористування підлягає судового захисту.

Задовольняючи вимоги ОСОБА_2 у цій частині позову, колегія суддів вважає за доцільне викласти, визначені судовим рішенням межі земельної ділянки, в іншій послідовності: межі ділянки № 1-1 визначати від житлового будинку літ. «А» ( за годинниковою стрілкою); межі ділянки № 1-2 визначити по задній межі ділянки від правого кута ( за годинниковою стрілкою). Колегія суддів вважає, що визначення меж земельної ділянки позивача таким чином, відповідатиме принципу виконуваності судового рішення державним виконавцем та не потребує додаткового користування державним виконавцем технічним планом земельної ділянки.

Стосовно вимог позивача, щодо стягнення моральної шкоди колегія суддів приходить до наступного.

Обов'язковому з'ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають обставини про: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні.

До юридичного складу, що є підставою правовідносин по відшкодуванню моральної шкоди, входять моральні страждання або втрата нормальних життєвих зв'язків, або необхідність для додаткових зусиль для організації свого життя. Ці обставини повинні бути належно доведені.

Враховуючи вищенаведене, досліджені в судовому засіданні районним судом докази в їх сукупності, колегія суддів вважає, що в матеріалах справи не знайшли свого підтвердження підстави для стягнення моральної шкоди, оскільки позивачем не доведено факту заподіяння такої шкоди, моральних страждань, втрат немайнового характеру позивачу зі сторони відповідачів.

Отже, у зв'язку із порушенням норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального, відповідно до положень п.4 ч.1 ст.309 ЦПК України оскаржене рішення слід скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.2, 309, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити частково.

Рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 12 жовтня 2016 року - скасувати.

Ухвалити у справі нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити частково.

Зобовязати ОСОБА_3 усунути перешкоди ОСОБА_2 при користуванні земельною ділянкою розміром 5,12х6,21 (ділянка № 1-1) та земельною ділянкою розміром 2,35х8,42 ( ділянка № 1-2), шляхом звільнення від зелених насаджень, її майна та знесення огорожі.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 при встановленні огорожі земельної ділянки площею 588 кв.м., у тому числі:

а) земельною ділянкою № 1-1 площею 332 кв.м. у наступних межах:

- з боку земельної ділянки загального користування, вздовж стіни житлового будинку літ. «А», довжиною 4,70 м ( за годинниковою стрілкою);

- далі від кута житлового будинку літ. «А» нахил вліво довжиною 8,71 м;

- далі нахил вправо довжиною 8,00 м;-поворот наліво довжиною 4,65 м;

- поворот направо довжиною 6,21 м;-поворот направо довжиною 5,12 м;

- поворот наліво довжиною 1,00 м;-далі по лінії продовження довжиною 4,80 м;

- поворот направо довжиною 7,25 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот наліво довжиною 0,54 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот направо довжиною 3,92 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот направо довжиною 0,83 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот наліво довжиною 8,14 м (по зовнішній стіні житлового будинку літ. „А");

- поворот направо довжиною 6,60 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");

-поворот наліво довжиною 0,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");

-поворот направо довжиною 4,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");

-далі по лінії продовження довжиною 4,03 м (по міжквартирній перегородці).

б) земельною ділянкою № 1-2 (під забудовою сараю літ. „Н", убиральні літ. „М", сараю літ. „К" та під городом) площею 256 м2 у наступних межах (за годинниковою стрілкою):

- по задній межі ділянки від правого кута довжиною 15,82 м. вздовж розподільчої межі із домоволодінням по АДРЕСА_1;

- далі по лінії продовження довжиною 2,80 м.;

- поворот направо довжиною 3,00 м.;

- поворот направо довжиною 1,23 м.;

- поворот наліво довжиною 2,80 м.;

- поворот наліво довжиною 9,46 м.;

- поворот направо довжиною 4,23 м.;

- поворот направо довжиною 17,93 м.;

- нахил вліво довжиною 1,03 м.;

- поворот наліво довжиною 2,35 м.;

- поворот направо довжиною 8,42 м.;

- поворот направо по задній межі ділянки довжиною 2,35 м.;

- далі по лінії продовження довжиною 11,00 м. до правого кута ділянки.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 не чинити перешкод ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою земельною ділянкою площею 588 кв.м., у тому числі:

а) земельною ділянкою № 1-1 площею 332 кв.м. у наступних межах: - з боку земельної ділянки загального користування користування, вздовж стіни житлового будинку літ. «А», довжиною 4,70 м (за годинниковою стрілкою);

- далі від кута житлового будинку літ. «А» нахил вліво довжиною 8,71 м;

- далі нахил вправо довжиною 8,00 м;-поворот наліво довжиною 4,65 м;

- поворот направо довжиною 6,21 м;-поворот направо довжиною 5,12 м;

- поворот наліво довжиною 1,00 м;-далі по лінії продовження довжиною 4,80 м;

- поворот направо довжиною 7,25 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот наліво довжиною 0,54 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот направо довжиною 3,92 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот направо довжиною 0,83 м (по зовнішній стіні нежитлової прибудови літ. „А2");

- поворот наліво довжиною 8,14 м (по зовнішній стіні житлового будинку літ. „А");

- поворот направо довжиною 6,60 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");

-поворот наліво довжиною 0,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");

-поворот направо довжиною 4,80 м (по міжквартирній перегородці житлового будинку літ. „А");

-далі по лінії продовження довжиною 4,03 м (по міжквартирній перегородці).

б) земельною ділянкою № 1-2 (під забудовою сараю літ. „Н", убиральні літ. „М", сараю літ. „К" та під городом) площею 256 м2 у наступних межах (за годинниковою стрілкою):

- по задній межі ділянки від правого кута довжиною 15,82 м. вздовж розподільчої межі із домоволодінням по АДРЕСА_1;

- далі по лінії продовження довжиною 2,80 м.;

- поворот направо довжиною 3,00 м.;

- поворот направо довжиною 1,23 м.;

- поворот наліво довжиною 2,80 м.;

- поворот наліво довжиною 9,46 м.;

- поворот направо довжиною 4,23 м.;

- поворот направо довжиною 17,93 м.;

- нахил вліво довжиною 1,03 м.;

- поворот наліво довжиною 2,35 м.;

- поворот направо довжиною 8,42 м.;

- поворот направо по задній межі ділянки довжиною 2,35 м.;

- далі по лінії продовження довжиною 11,00 м. до правого кута ділянки.

Зобовязати ОСОБА_3, ОСОБА_4 усунути перешкоди ОСОБА_2 у користуванні земельною ділянкою загального користування площею 200 кв.м., шляхом звільнення її від посаджених ними зелених насаджень.

В решті позовних вимог ОСОБА_2 - відмовити.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області В.І. Сватаненко

І.А. Артеменко

П.М. Черевко

14.12.2016 року м. Одеса