Дата документу 11.07.2016
Провадження № 2/334/731/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого - судді: Колесник С.Г.,

при секретарі: Манюхіні О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Запоріжжя цивільну справу за позовом ПАТ комерційний банк ПриватБанк до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що відповідно до укладеного договору № 113/05-Р від 24.05.2005 року ОСОБА_1 отримав кредит у розмірі 3073,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Позивач зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

Але, ОСОБА_1 взяті на себе обовязки, щодо виконання умов договору, не виконує, у звязку з чим станом на 26.11.2015 року має заборгованість 14379,60 грн., яка складається з:

3815,73 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом;

10563,87 грн. пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором.

Позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в розмірі 14379,60 грн. в судовому порядку, а також понесені судові витрати у звязку зі зверненням із позовом до суду у вигляді сплати судового збору в розмірі 1218,00 грн.

Представник позивача у судове засідання не зявився, подав суду клопотання про розгляд справи у його відсутність.

Представник відповідача позовні вимоги не визнала в повному обсязі, та зазначила, що при подачі позовної заяви до суду позивачем не надані документи які б свідчили, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником прав та обовязків ВАТ АБ «Приватінвест» та може звертатися до суду з вказаним позовом. Після витребування доказів від позивача доповнила письмові заперечення, заявляючи клопотання про застосування строків позовної давності.

Вислухавши пояснення учасників процесу, дослідив письмові докази по справі, суд приходить до наступних висновків.

Судом встановлено, що 24.05.2005 року між ВАТ АБ «Приватінвест» і ОСОБА_1 був укладений договір № 113/05-Р, на підставі якого останній отримав кредит в сумі 3073,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.05.2007 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно відбуватися в період з 01 по 25 число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 182,00 грн.

Для виконання договору банк відкрив позичальнику рахунок 2909-7-175330300 для зарахування коштів, спрямованих на погашення заборгованості, кредитний рахунок 2203-8-175330300, рахунок по відсотках 2208-3-175330300 та рахунок для обліку комісії 3578-8-175330001.

Згідно з частиною 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України).

ВАТ АБ «Приватінвест» зобовязання за даним договором виконав у повному обсязі, а саме: надав відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами договору.

ОСОБА_1 взяті на себе обовязки, виконав частково сплативши суму основного боргу, у звязку з чим має заборгованість по процентам і нарахованої пені.

За змістом ст.ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобовязання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Відповідно до положень ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснювати свої права і виконувати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Статтею 257 ЦК України встановлено загальну позовну давність тривалістю у три роки.

Представник відповідача подала заяву про застосування позовної давності. Банк не посилався на поважність причин пропуску позовної давності та заяву про поновлення строку не подавав.

Сплив позовної давності є підставою для відмови в позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України). Якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту (ч. 5 ст. 267 ЦК України).

При вирішенні клопотання представника відповідача про застосування строків позовної давності суд виходить з висновків правових позицій щодо застосування строку позовної давності які містяться в постанові ВСУ від 11.03.2015, та з урахуванням правових позицій Постанов Верховного Суду України від 06.11.2013 р. по справі № 6-116цс13 і в Постанові Верховного Суду України від 18.06.2014 р. по справі № 6-61цс14 та є обовязковимидля суддів згідно ст. 360-7 ЦПК України, відповідно до яких: несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах строку позовної давності по кожному із платежів.

Судом встановлено, що договір №113/05р між ВАТ АБ «Приватінвест» та ОСОБА_1 укладено 24 травня 2005 року на строк по 23 травня 2007 року включно, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 12,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення 23.05.2007 року. Відповідно до умов договору погашення заборгованості повинно відбуватися в період з 01 по 25 число кожного місяця щомісячними платежами в розмірі 182,00 грн., тобто відповідно до умов укладеного договору строк дії договору визначений в 24 місяці до 23.05.2007 року.

Судом встановлено, що після укладення договору, відповідач протягом дії договору здійснював погашення по тілу кредиту, а починаючи з липня 2007 року, жодних платежів не робив, а тому строк позовної давності сплив в липні 2010 року.

Банк не посилається на поважність причин пропуску позовної давності та заяву про поновлення строку не подавав.

Посилання в позові на перерахування в червні 2015 року коштів з пенсійної картки на погашення кредиту є неприйнятними.

За змістом ст..264 ЦПК України переривання перебігу позовної давності може мати місце лише в межах строку давності, а не після його спливу.

Списання коштів банком з пенсійної картки не є вчинення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним боргу, що підтверджено його представником в судовому засіданні.

Окрім того, банком здійснено списання коштів вже після спливу в 2010 році строків позовної давності і тому в будь-якому випадку не може вважатися підставою для переривання строку позовної давності.

Таким чином, суд приходить до висновку про те, що ВАТ АБ «Приватінвест» пропущено строк звернення до суду.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи: розяснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обовязки, попереджує про наслідки вчинення або не вчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

Так, за клопотанням представника відповідача ухвалою суду від 15 березня 2016 року, з метою всебічного та повного розгляду справи було витребувано у ПАТ КБ «ПриватБанк» підстави на яких позивач звертається з позовом до суду, а також кредитний договір укладений між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_1.

Із витребуваних документів, а також із відомостей отриманих судом з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань даних про те, що ПАТ КБ «ПриватБанк» є правонаступником ВАТ АБ «Приватінвест» не встановлено, а тому суд приходить до висновку, що позивач є неналежним позивачем у справі, а тому позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 60, 137, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст. 267 ЦК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду першої інстанції подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особа, без участі якої було постановлено рішення, має право подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: Колесник С. Г.