Справа № 372/1489/16-ц
провадження № 2-946/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15 грудня 2016 року Обухівський районний суд Київської області у складі:

головуючого судді: Мори О.М.

при секретарі: Василенко О.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Обухові цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИВ:

Позивач, Публічне акціонерне товариство Комерційний банк «Приватбанк» звернулось до суду з позовом про стягнення солідарно з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованості за кредитним договором К4Н0АК00120840 від 16 вересня 2008 року, в розмірі 84 397, 24 доларів США, що за курсом НБУ станом на 19.04.2016 року складає 2 150 441, 69 грн. та судові витрати, мотивуючи тим, що відповідачами порушено умови договорів.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 16 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір К4Н0АК00120840, відповідно до якого, позивач зобовязався надати позичальнику кредит в розмірі 28 561, 75 доларів США терміном по 13 вересня 2013 року під 15% річних. В забезпечення кредитних зобов`язань, між позивачем та ОСОБА_1 16.09.2008 року було укладено договір застави рухомого майна, за яким передано у заставу його власний автомобіль марки «NISSAN», модель «TIIDA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. Також в забезпечення кредитних зобов`язань за кредитним договором К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №К4Н0АК00120840/1, згідно якого ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збиків.

В порушення умов кредитного договору ОСОБА_1 свої зобовязання не виконав, а саме: не здійснював погашення заборгованості за кредитом у встановленому договором порядку та строки. Станом на 9.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість 84 397,24 долари США, яка складається з наступного: 18 448,16 долари США; 4 616,78 долари США; 1248,82 долари США;56 055,22 долари США; 9, 81 долари США; 4 018, 45 долари США, що підтверджується розрахунком суми заборгованості.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позові, просив суд його задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_1 в судовому засіданні позов не визнав та просив застосувати термін позовної давності, вважає, що сплинув строк позовної давності для подачі позову. ОСОБА_1 додатково пояснив суду, що дійсно ним був отриманий кредит в ПАТ КБ «Приватбанк». У зв'язку з економічною кризою в державі, та його скрутним матеріальним становищем, у нього виникла заборгованість за кредитним договором. Представники позивача звернулись до Подільського районного суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави. Рішенням Подільського районного суду від 16.09.2011 року позовні вимоги задоволено, звернуто стягнення на предмет застави належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль «NISSAN TIIDA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. шляхом його продажу банком з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, зі зняттям в органах ДАІ, а також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та кошти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2012 року рішення Подільського районного суду м. Києва в частині способу звернення стягнення на предмет застави змінено та викладено в наступній редакції: звернути стягнення на предмет застави автомобіль «Ніссан ТІІДА», 2008 року випуску, тип ТЗ легкий універсал № кузова/шасі 3NIFCA11UL452957, реєстраційний номер: АІ4427ВХ, належний на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №К4ОАК00120840 від 16.09.2008 року в сумі 21 083,66 дол. США, що за встановленим НБУ курсом національної валюти до долару США становить 168 106 грн. 35 коп. спосіб реалізації предмету застави автомобіля Ніссан ТІІДА, 2008 року випуску, реєстраційний номер: АІ4427ВХ здійснити шляхом укладення ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до акту від 21.04.2012 року, автомобіль відповідача ОСОБА_1, який був придбаний на кредитні кошти та який був предметом застави, працівники банку забрали для реалізації. З моменту оформлення зазначених документів та по даний час автомобіль знаходиться у позивача та його доля йому не відома, позивач жодним чином не повідомляв його про наявну заборгованість за договором.

Згідно ст. 257 Цивільного кодексу України, загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Частиною 1 ст. 261 Цивільного кодексу України встановлено, що перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

Згідно ч. 5 ст. 261 Цивільного кодексу України, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання. За зобов'язаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право пред'явити вимогу про виконання зобов'язання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

Відповідно до ч. 1 ст. 264 Цивільного кодексу України, перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов'язку.

Таким чином, враховуючи, що термін дії кредитного договору закінчився 13.09.2013 року, а позивач звернувся до суду із позовом 06 червня 2016 року, останнім не було пропущено строк позовної давності для звернення до суду із даним позовом.

Відповідно до ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплачені відсотки.

Як вбачається з матеріалів справи, 16 вересня 2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_1 укладено кредитний договір К4Н0АК00120840, відповідно до якого, позивач зобовязався надати позичальнику кредит в розмірі 28 561, 75 доларів США терміном по 13 вересня 2013 року під 15% річних.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Станом на 9.04.2016 року відповідач ОСОБА_1 має заборгованість 84 397,24 долари США, яка складається з наступного: 18 448,16 долари США; 4 616,78 долари США; 1248,82 долари США;56 055,22 долари США; 9, 81 долари США; 4 018, 45 долари США.

За приписом частини 1 статті 546 ЦК України, виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

В забезпечення кредитних зобов`язань за кредитним договором К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_2 укладено договір поруки №К4Н0АК00120840/1, згідно якого ОСОБА_2 відповідає перед кредитором за виконання зобовязань за кредитним договором в тому ж розмірі, що і боржник, включаючи сплату кредиту, відсотків за користування кредитом, комісій, винагород, штрафів, пені та інших платежів, відшкодування збитків.

Також в забезпечення кредитних зобов`язань, між позивачем та ОСОБА_1 16.09.2008 року було укладено договір застави рухомого майна, за яким передано у заставу його власний автомобіль марки «NISSAN», модель «TIIDA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1.

Зміст та розмір основного зобов`язання, забезпеченого заставою, строк і порядок його виконання заставодавцем полягає у наступному: заставодавець зобов`язаний повернути кредит (грошові кошти) у розмірі 28 561, 75 доларів США у строк до 13 вересня 2013 року шляхом перерахування грошових коштів на позичковий рахунок. Передане у заставу майно за згодою сторін оцінено у 114 265,00 гривень, що підтверджується п. 17.10. Кредитно - заставного договору №К4НОАК00120840 від 16.09.2008 року (а.с.17).

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 590 ЦК України передбачено звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною другою ст. 592 ЦК України передбачено право заставодержателя вимагати дострокового виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, а якщо його вимога не буде задоволена, - звернути стягнення на предмет застави: у разі порушення заставодавцем правил про наступну заставу;у разі порушення заставодавцем правил про розпоряджання предметом застави;в інших випадках, встановлених договором.

Відповідно до кредитно-заставного договору при порушенні заставодавцем умов основного зобов`язання щодо строків погашення заборгованості за кредитом, сплати процентів за користування грошовими коштами, відшкодування збитків, неустойки, штрафів, пені та іншої заборгованості, а також при порушенні заставодавцем умов даного договору та у випадках установлених законом у заставодержателя виникає право задоволення своїх вимог, шляхом звернення стягнення на предмет застави.

За нормою ст. 589 Цивільного кодексу України у разі невиконання зобов'язання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити в повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобов'язання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у зв'язку із пред'явленням вимоги, якщо інше не встановлено договором.

Відповідно до ст. 572 ЦК України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов'язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленного майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави).

За нормою частин 1, 6 ст. 20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави у разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконане, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Як встановлено судом та доведено матеріалами справи представники позивача звернулись до Подільського районного суду з позовом до нього про стягнення заборгованості за кредитним договором на предмет застави. Рішенням Подільського районного суду від 16.09.2011 року позовні вимоги задоволено, звернуто стягнення на предмет застави належний на праві власності ОСОБА_1 автомобіль «NISSAN TIIDA», 2008 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1. шляхом його продажу банком з укладанням від імені власника договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем, зі зняттям в органах ДАІ, а також стягнуто з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору та кошти на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2012 року рішення Подільського районного суду м. Києва в частині способу звернення стягнення на предмет застави змінено та викладено в наступній редакції: звернути стягнення на предмет застави автомобіль «Ніссан ТІІДА», 2008 року випуску, тип ТЗ легкий універсал №кузова/шасі 3NIFCA11UL452957, реєстраційний номер: АІ4427ВХ, належний на праві власності ОСОБА_1 в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №К4ОАК00120840 від 16.09.2008 року в сумі 21 083,66 дол. США, що за встановленим НБУ курсом національної валюти до долару США становить 168 106 грн. 35 коп. спосіб реалізації предмету застави автомобіля Ніссан ТІІДА, 2008 року випуску, реєстраційний номер: АІ4427ВХ здійснити шляхом укладення ПАТ КБ «Приватбанк» договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем. Відповідно до акту від 21.04.2012 року (а.с. 55), автомобіль відповідача ОСОБА_1, який був придбаний на кредитні кошти та який був предметом застави, працівники банку забрали для реалізації.

В судовому засіданні представник позивача не заперечував факт передачі та надання довіреності представнику банку, на право експлуатувати і розпоряджатися, в тому числі знімати з обліку в органах МРЕВ, продавати, обміняти, передати в оренду, в заставу, заставленого автомобіля. Також пояснив, що в рамках виконавчого провадження на автомобіль відповідача було накладено арешт, що унеможливлювало його продаж. Банк змушений був звернутись до суду для зняття арешту з автомобіля, рішення Обухівського районного суду лише 30.09.2014 року вступило в законну силу. За період з жовтня 2014 року по травень 2015 року жоден покупець з пропозицією придбати автомобіль ОСОБА_1 не звернувся.

Згідно ст. 19 Закону України «Про заставу» заставодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок заставленого майна в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих про строчкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

Відповідно до частин 1, 4 ст. 591 ЦК України реалізація предмета застави, на який звернене стягнення, провадиться шляхом його продажу з публічних торгів, якщо інше не встановлено договором або законом. Порядок реалізації предмета застави з публічних торгів встановлюється законом. Якщо сума, одержана від реалізації предмета застави, не покриває вимоги заставодержателя, він має право отримати суму, якої не вистачає, з іншого майна боржника в порядку черговості відповідно до статті 112 цього Кодексу, якщо інше не встановлено договором або законом.

Так, судом достовірно встановлено, що з 21 квітня 2012 року, заставлене майно - автомобіль марки «NISSAN TIIDA», реєстраційний номер НОМЕР_1, перебуває в розпорядженні банку. З вказаного часу, позивач на підставі довіреності має право експлуатувати і розпоряджатися, в тому числі знімати з обліку в органах МРЕВ, здавати в оренду, обміняти, продати, та ін.. заставленого автомобіля та має можливість задовольнити свої вимоги по кредитному договору яка існувала на день передачі заставленого майна. Крім того, в судовому засіданні встановлено, що з часу передачі відповідачем позивачу заставленого майна для реалізації з метою погашення заборгованості за кредитним договором, позивач з будь-якими вимогами до відповідача не звертався, в тому числі не повідомляв про результати реалізації автомобіля та наявну заборгованість за кредитними договорами. Представником позивача не надано суду доказів реалізації банком заставленого майна та доказів, що підтверджують суму отриману від реалізації заставленого майна, у зв`язку з чим, суд критично відноситься до наданих позивачем розрахунків заборгованості відповідача в частині наявної заборгованості по сплаті тіла кредиту та відсотків, в тому числі пені та інших визначених договором сплат, оскільки позивачем також не було надано суду розрахунку заборгованості відповідача станом на день передачі заставленого майна позивачу для реалізації.

Виходячи з вищезазначених приписів Закону та наявних вищенаведених у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості є необґрунтованими та задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 525, 526, 546, 572, 589, 590, 591, 592, 610-612, 625, 629, 1050, 1054 Цивільного кодексу України, ст.ст. 19, 20 Закону України «Про заставу»,ст. ст.10, 11, 58, 60, 208, 209, 212-215, 218, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

В позові Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1 та ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається до Апеляційного суду Київської області через Обухівський районний суд Київської області.

СуддяОСОБА_3