Справа № 201/4976/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року м. Дніпропетровськ

Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді Демидової С.О.

за участю секретаря Пєронкова М.Ф.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпропетровську цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Жовтневий районний відділ ДМС України в м. Дніпропетровську про виселення та зняття з реєстраційного обліку,-

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «Мегабанк» звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про виселення та зняття з реєстраційного обліку. В обґрунтування своїх позовних вимог з урахуванням їх уточнень посилається на те, що 30 жовтня 2007 року між ВАТ „Мегабанк" в особі заступника директора Дніпропетровського центрального регіонального відділення ВАТ "МЕГАБАНК" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 113-03П/2007, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 286 059,00 грн.

30 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1, діючого за себе та від імені ОСОБА_2, з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору було укладено іпотечний договір №113-03п/2007-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 8234, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно житлового призначення: квартира. загальною площею 45,9 кв.м. та житловою площею 27,3 кв.м. зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 5136290, яка розташована за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Героїв, б. 12, кв. 859.

Відповідно до п.5.1. іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання Позичальником, Іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Так, 16 вересня 2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі №412/5498/12 за позовом ПАТ "МЕГАБАНК" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа: орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МЕГАБАНК", ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним кредитного договору та про припинення договору поруки, винесено рішення про задоволення вимог Банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: в погашення заборгованості "за Кредитним договором №113-03П/2007 від 30 жовтня 2010 року укладеного між ВАТ "МЕГАБАНК" та ОСОБА_3 у розмірі 394 596,63 грн.. в тому числі кредит в сумі 216 502,32 грн., відсотки в сумі 112 244,50 грн.. штраф в сумі 65 849,81 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів 24 квітня 1998 року, яка є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором №113-03п/2007-3 від 30 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ "МЕГАБАНК" і ОСОБА_1, діючого за себе та від імені ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 реєстраційний № 8234.

17 лютого 2014 року Банком були отримані виконавчі листи та передані на виконання до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв"язку з тим, що на запит державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ надійшли відповідь органу опіки та піклування про відмову в наданні дозволу для примусової реалізації нерухомого майна, на підставі того, що право користування вказаним майном мають діти, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім"ї від 22 жовтня 2007 року, в зазначеній квартирі на момент укладання Іпотечного договору була зареєстрована малолітня дитина Згідно рішення Органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної Дніпропетровську ради від 25 вересня 2007 року №682, ОСОБА_3 було надано дозвіл на отримання кредиту в банку під заставу житла по пр. Героїв, б. 12, кв. 859 співвласниками якого є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в якому має право користування малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що суперечить інтересам малолітньої дитини.

Відповідно до п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або і способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувану з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Отже наявність зареєстрованого у спірній квартирі місця проживання відповідачки є перешкодою для передачі державним виконавцем на реалізацію предмета іпотеки, на яке звернуто стягнення за рішенням суду, тобто перешкодою для його виконання.

Відповідно до п.3.1.10. Іпотечного договору, Іпотекодавець зобов'язаний, протягом строку дії основного зобов'язання нікого не реєструвати (не прописувати) за місцем знаходження предмета іпотеки.

В порушення вищевказаного пункту Іпотечного договору Іпотекодавцем в квартирі яка є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором №113-03п/2007-3 від 30 жовтня 2007 року знаходиться за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, б. 12, кв. 859, було зареєстровано дві дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поряд із цим Банком було направлено ОСОБА_3, як законному представнику малолітніх дітей, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмові вимогу від 21 листопада 2014 р. про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, вказана вимога не була отримана відповідачами, 10 лютого 2015 року Банком повторно були направлені вимоги про виселення, які отриманні відповідачами 18 лютого 2015 року. У зазначений в вимозі строк ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також малолітнії ОСОБА_8 не звільнили передане в іпотеку Банку житлове приміщення. Тому позивачі просять суд виселити відповідачів із іпотечної квартири та зобовязати останніх не вчиняти дії, щодо реєстрації себе та малолітніх дітей в спірній квартирі.

В судовому засіданні представник позивача підтримала заявлені позовні вимоги та наполягала на їх задоволенні .

Представник відповідача ОСОБА_1 ОСОБА_9 та ОСОБА_10 в судовому засіданні заперечували проти задоволення позовних вимог, оскільки відповідачі не мають іншого придатного для житла майна куди б вони могли б висилитися зі своїми малолітніми дітьми.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судове засідання не з*явилися про день, час та місце слухання справи були повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили.

Представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог в частині виселення малолітніх дітей

Представник Жовтневого районного відділ ДМС України в м. Дніпропетровську в судове засідання не з*явився про день, час та місце слухання справи повідомленні належним чином, надали суду заяву про слухання справи за їх відсутності та винести рішення відповідно до вимог норм діючого законодавства.

Вислухавши сторони, допитавши свідків, дослідивши та перевіривши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі.

Судом встановлено, що 30 жовтня 2007 року між ВАТ „Мегабанк" в особі заступника директора Дніпропетровського центрального регіонального відділення ВАТ "МЕГАБАНК" та ОСОБА_3 було укладено кредитний договір № 113-03П/2007, згідно з умовами якого Банк надав ОСОБА_3 кредит в сумі 286 059,00 грн.

30 жовтня 2007 року між Банком та ОСОБА_1, діючого за себе та від імені ОСОБА_2, з метою забезпечення виконання умов Кредитного договору було укладено іпотечний договір №113-03п/2007-3, посвідчений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7, реєстраційний № 8234, предметом іпотеки за яким є нерухоме майно житлового призначення: квартира. загальною площею 45,9 кв.м. та житловою площею 27,3 кв.м. зареєстрована в реєстрі прав власності на нерухоме майно за номером 5136290, яка розташована за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, проспект Героїв, б. 12, кв. 859.

Відповідно до п.5.1. іпотечного договору у випадку невиконання або неналежного виконання зобов'язання Позичальником, Іпотекодержатель (банк) має право звернути стягнення на предмет іпотеки.

Так, 16 вересня 2013 року Апеляційним судом Дніпропетровської області було винесено рішення по справі №412/5498/12 за позовом ПАТ "МЕГАБАНК" до ОСОБА_3, ОСОБА_1, ОСОБА_2, 3-тя особа: орган опіки та піклування Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, про стягнення заборгованості за кредитним договором, звернення стягнення на предмет іпотеки, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ПАТ "МЕГАБАНК", ОСОБА_2, ОСОБА_3, 3-тя особа: приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 про визнання недійсним кредитного договору та про припинення договору поруки, винесено рішення про задоволення вимог Банку в частині звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме: в погашення заборгованості "за Кредитним договором №113-03П/2007 від 30 жовтня 2010 року укладеного між ВАТ "МЕГАБАНК" та ОСОБА_3 у розмірі 394 596,63 грн.. в тому числі кредит в сумі 216 502,32 грн., відсотки в сумі 112 244,50 грн.. штраф в сумі 65 849,81 грн., звернути стягнення на квартиру АДРЕСА_1, належну ОСОБА_1 та ОСОБА_2 на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого виконавчим комітетом міської ради народних депутатів 24 квітня 1998 року, яка є предметом іпотеки згідно з іпотечним договором №113-03п/2007-3 від 30 жовтня 2007 року, укладеним між ПАТ "МЕГАБАНК" і ОСОБА_1, діючого за себе та від імені ОСОБА_2, посвідченого приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_7 реєстраційний № 8234.

17 лютого 2014 року Банком були отримані виконавчі листи та передані на виконання до Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ, в ході проведення виконавчих дій державним виконавцем була винесена постанова про повернення виконавчого документа стягувачеві, у зв"язку з тим, що на запит державного виконавця Жовтневого ВДВС Дніпропетровського МУЮ надійшли відповідь органу опіки та піклування про відмову в наданні дозволу для примусової реалізації нерухомого майна, на підставі того, що право користування вказаним майном мають діти, а саме: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Згідно довідки про реєстрацію та склад сім"ї від 22 жовтня 2007 року, в зазначеній квартирі на момент укладання Іпотечного договору була зареєстрована малолітня дитина Згідно рішення Органу опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної Дніпропетровську ради від 25 вересня 2007 року №682, ОСОБА_3 було надано дозвіл на отримання кредиту в банку під заставу житла по пр. Героїв, б. 12, кв. 859 співвласниками якого є ОСОБА_1, ОСОБА_2 та в якому має право користування малолітня дитина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_4, що суперечить інтересам малолітньої дитини.

Відповідно до п. 4.5.9. Інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 р. № 512/5, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 2 квітня 2012 року за № 489/20802, у разі передачі на реалізацію нерухомого майна, право власності на яке або право користування яким мають неповнолітні, необхідний попередній дозвіл органів опіки та піклування надається відповідно до закону. Якщо такий дозвіл не надано, державний виконавець звертається до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про встановлення або і способу і порядку виконання. Якщо судом не встановлено (змінено) спосіб і порядок виконання, державний виконавець продовжує виконання рішення за рахунок іншого майна боржника, а в разі відсутності такого майна повертає виконавчий документ стягувану з підстави, передбаченої пунктом 2 частини першої статті 47 Закону.

Отже наявність зареєстрованого у спірній квартирі місця проживання відповідачки є перешкодою для передачі державним виконавцем на реалізацію предмета іпотеки, на яке звернуто стягнення за рішенням суду, тобто перешкодою для його виконання.

Відповідно до п.3.1.10. Іпотечного договору, Іпотекодавець зобов'язаний, протягом строку дії основного зобов'язання нікого не реєструвати (не прописувати) за місцем знаходження предмета іпотеки.

В порушення вищевказаного пункту Іпотечного договору Іпотекодавцем в квартирі яка є предметом іпотеки згідно з Іпотечним договором №113-03п/2007-3 від 30 жовтня 2007 року знаходиться за адресою: Україна, Дніпропетровська область, м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, б. 12, кв. 859, було зареєстровано дві дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3.

Поряд із цим Банком було направлено ОСОБА_3, як законному представнику малолітніх дітей, ОСОБА_1 та ОСОБА_2 письмові вимогу від 21 листопада 2014 р. про звільнення житлового приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги, вказана вимога не була отримана відповідачами, 10 лютого 2015 року Банком повторно були направлені вимоги про виселення, які отриманні відповідачами 18 лютого 2015 року. У зазначений в вимозі строк ОСОБА_3, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а також малолітнії ОСОБА_8 не звільнили передане в іпотеку Банку житлове приміщення.

За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов'язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом.

Згідно із частиною третьою статті 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя.

Так, згідно із частинами першою, другою статті 39 цього Закону в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.

Частиною першою статті 40 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом.

Нормою, яка встановлює порядок виселення із займаного житлового приміщення, є стаття 109 ЖК УРСР, у частині першій якої передбачені підстави виселення.

За змістом частини другої статті 40 Закону України «Про іпотеку» та частини третьої статті 109 ЖК УРСР після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду.

Відповідно до частини другої статті 109 ЖК УРСР громадянам, яких виселяють із жилих приміщень, одночасно надається інше постійне жиле приміщення, за винятком виселення громадян при зверненні стягнення на жилі приміщення, що були придбані ними за рахунок кредиту (позики) банку чи іншої особи, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення. Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинне бути зазначене в рішенні суду.

Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що під час ухвалення судового рішення про виселення мешканців на підставі частини другої статті 39 Закону України «Про іпотеку» застосовуються як положення статті 40 цього Закону, так і норма статті 109 ЖК УРСР.

Отже за змістом цих норм особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення) - предмета іпотеки у звязку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, надається інше постійне житло, якщо іпотечне житло було придбано не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Дана правова позиція викладена і в Постановах Верховного Суду України від 30 вересня 2015 року № 6-1892цс/15 та від 01 липня 2015 року № 6-875цс 15.

Судом встановлено, що в іпотеку передано квартиру, яка не була придбана за рахунок отриманих кредитних коштів, а тому при задоволенні позовних вимог про звернення стягнення на предмет іпотеки надається інше постійне житло, яке повинно бути зазначене в рішенні суду.

Згідно інформаційних довідок з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта у власності ОСОБА_1 перебуває квартира № 859, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 12 (предмет іпотеки), у власності ОСОБА_2 перебуває квартира № 859, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 12 (предмет іпотеки), та будинок 80 розташований за адресою: Дніпропетровська область Солонянський район, с. Микільське вул. Чкалова.

Рішенням виконавчого комітету Привільнінської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області № 4 від 26 січня 2012 року було змінено точну адресу житлового будинку, який належить ОСОБА_2 з с. Микільське вул. Чкалова 80 на с. Микільське вул. Чкалова 61.

Згідно довідки виданої виконавчим комітетом Привільнянської сільської ради Солонянського району Дніпропетровської області від 05 січня 2016 року садовий будинок, який належить ОСОБА_2 та розташований за адресою: с. Микільське, вул. Чкалова, 61, Солонянського районну, Дніпропетровської області не придатний для постійного проживання через відсутність в будинку опалення /т. 1 а.с.224/, що також підтверджується актом обстеження матеріально побутових умов від 01 квітня 2016 року /т. 1 а.а.249/ в якому зазначено, що обстежений будинок є недобудованою будівлею, яка не має ні опалення, ні каналізації, який використовується власницею в літню пору року в якості садового будинку.

Факт непридатності житлового будинку для проживання також в судовому засіданні підтвердив допитаний свідок ОСОБА_11, який був присутнім при складанні акта та є сусідом ОСОБА_2

Враховуючи те, що квартира № 859, яка розташована за адресою м. Дніпропетровськ, пр. Героїв, буд. 12, тобто іпотечне майно є єдиним майном для проживання відповідачів, а їх виселення без надання іншого житлового приміщення не є можливим, суд вважає за необхідне в задоволенні позовних вимог про виселення та зобовязання відповідачів не вчиняти дії щодо реєстрації себе та малолітніх дітей

Судові витрати розподілити на підставі ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 57-61, 76, 88, 169, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, яка діє в інтересах малолітніх ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Жовтневої районної у м. Дніпропетровську ради, Жовтневий районний відділ ДМС України в м. Дніпропетровську про виселення та зняття з реєстраційного обліку відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська протягом 10 днів з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.О. Демидова