У Х В А Л А ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 21 грудня 2016 року м. Київ Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі: головуючогоЧервинської М.Є., суддів: за участю представника ПАТ «Мегабанк»Завгородньої І.М., Мазур Л.М., Лаврів В.П., Писаної Т.О., Попович О.В., розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 до Львівської філії відкритого акціонерного товариства «Мегабанк», публічного акціонерного товариства «Мегабанк», третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шахрай Світлана Омелянівна, про визнання недійсними кредитного договору, іпотечного договору, договорів поруки, та за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шахрай Світлана Омелянівна, про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором, за касаційною скаргою ОСОБА_9 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року та рішення апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року, в с т а н о в и л а: У лютому 2011 року позивачі звернулися до суду з даним позовом, зазначивши в його обгрунтування, що 27 лютого 2007 року між відкритим акціонерним товариством «Мегабанк» (далі - ВАТ «Мегабанк»), правонаступником якого є публічне акціонерне товариство «Мегабанк» (далі - ПАТ «Мегабанк»; банк) та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 23/2007, відповідно до умов якого банк надав кредит у сумі 240 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12,5 % річних. Того ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, земельну ділянку площею 0,0675 га. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 лютого 2007 року між банком, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договори поруки, згідно з якими останні поручились перед банком за належне виконання позичальником умов кредитного договору. 28 квітня 2007 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 23/2007 щодо порядку сплати відсотків. 08 травня 2007 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно з якою встановлено сплату комісійної винагороди за проведення розрахунків зі списання безготівкових коштів та касове обслуговування. Додатковою угодою № 3 від 17 червня 2008 року п. 1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: кредитодавець зобов'язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 313 988,87 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних за користування кредитом строком до 26 лютого 2022 року включно. Того ж дня між банком, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено додаткові угоди № 1 до договорів поруки 17 червня 2008 року у зв'язку з внесеними змінами на підставі додаткової угоди до кредитного договору. Посилаючись на те, що чинний Цивільний кодекс розрізняє валюту зобов'язання та валюту виконання зобов'язань, вважають, що зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Крім того, на день укладання кредитного договору курс іноземної валюти становив 1 USD = 5,05 гривень, на момент сплати коштів за кредит 1 USD = 10,03 гривень, у зв'язку з чим сума боргу значно зросла, що є істотною зміною становища щодо виконання боргових зобов'язань, оскільки значно погіршився фінансовий стан позичальника, а тому просили суд визнати кредитний договір, договір іпотеки та договори поруки недійсними. У березні 2011 року ПАТ «Мегабанк» звернувся до суду із зустрічним позовом, в якому просив суд стягнути з ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 заборгованість за кредитним договором в солідарному порядку у розмірі 32 838,11 доларів США, з ОСОБА_7 - штраф у розмірі 32 000 доларів США за невиконанням останньою умов п. 3.2.9. кредитного договору, посилаюсь на те, що рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 21 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишок неповернутих кредитних коштів, неустойку у вигляді штрафу та прострочені проценти за графіком ануїтетних платежів за період з 01 листопада 2008 року по 30 квітня 2010 року включно в розмірі 373 876,33 доларів США. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2010 року видано виконавчі листи на виконання рішення третейського суду. Посилаючись на те, що зобов'язання за кредитним договором не виконані, просив суд задовольнити позов. РішеннямГалицького районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року у задоволенні первісного позову відмовлено за безпідставністю. Зустрічний позов задоволено. Ухвалено стягнути солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 32 838 доларів США 11 центів, штраф в розмірі 32 000 доларів США 00 центів та 1700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_8 оскаржив його в апеляційному порядку. Ухвалою апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2012 року рішення суду першої інстанції залишено без змін. У серпні 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вимог за зустрічним позовом оскаржила представник ОСОБА_9 - ОСОБА_12 Рішенням апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року в частині: повного задоволення зустрічного позову; солідарного стягнення з ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9 в користь ПАТ «Мегабанк» заборгованості за кредитним договором в сумі 32 838 доларів США 11 центів, штрафу в розмір 32 000 доларів США 00 центів, 1 700 грн. державного мита та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи, та ухвалу апеляційного суду Львівської області від 07 лютого 2012 року про залишення в зазначеній частині рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року без змін, скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким: Зустрічний позов ПАТ «Мегабанк» задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) в користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість по прострочених процентах за графіком ануїтетних платежів згідно кредитного договору № 23/2007 від 27 лютого 2007 року, укладеного між Відкритим (тепер Публічним) акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_7, за період з 01 травня 2010 року по 11 березня 2011 року в сумі 13 286 (тринадцять тисяч двісті вісімдесят шість) доларів США 47 центів. Стягнуто солідарно з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) в користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість по прострочених процентах за графіком ануїтетних платежів згідно кредитного договору № 23/2007 від 27 лютого 2007 року, укладеного між Відкритим (тепер Публічним) акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_7, за період з 01 травня 2010 року по 11 березня 2011 року в сумі 19 551 долар США 64 центи. Стягнуто солідарно ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) в користь ПАТ «Мегабанк» заборгованість по прострочених процентах за графіком ануїтетних платежів згідно кредитного договору № 23/2007 від 27 лютого 2007 року, укладеного між Відкритим (тепер Публічним) акціонерним товариством «Мегабанк» та ОСОБА_7, за період з 01 травня 2010 року по 11 березня 2011 року в сумі 19 551 долар США 64 центи. Стягнуто з ОСОБА_7 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1), ОСОБА_8 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2), ОСОБА_9 (ідентифікаційний номер НОМЕР_3) в користь ПАТ «Мегабанк» судові витрати порівну з кожного по 606,70 грн. (оплачених 1 700 грн. державного мита та 120,00 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи). В решті рішення Галицького районного суду м. Львова від 18 травня 2011 року залишено без змін. У касаційні скарзі ОСОБА_9 просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанцій в частині солідарного стягнення з неї як поручителя заборгованості за кредитним договором та ухвалити нове рішення про визнання договору поруки припиненим та відмову у задоволенні зустрічного позову в частині вимог до неї, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права. Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом. У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року. Рішення суду першої інстанції в частині вимог за первісним позовом до апеляційного суду не оскаржувалось, тому не підлягає перегляду в касаційному порядку. Згідно з правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими. При цьому суд касаційної інстанції перевіряє законність і обґрунтованість постановлених судових рішень в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції, та доводів касаційної скарги. Заслухавши суддю-доповідача, представника відповідача - ПАТ «Мегабанк», перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 27 лютого 2007 року між банком та ОСОБА_7 укладено кредитний договір № 23/2007, відповідно до умов якого банк надав відповідачу кредит у сумі 240 000 доларів США зі сплатою за користування кредитними коштами з розрахунку 12,5 % річних. Того ж дня, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором між банком та ОСОБА_8 укладено іпотечний договір, за умовами якого в іпотеку банку передано житловий будинок по АДРЕСА_1 та земельну ділянку площею 0,1000 га, земельну ділянку площею 0,0675 га. Крім того, на забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, 27 лютого 2007 року між банком, ОСОБА_8 та ОСОБА_9 укладено договори поруки, згідно з якими останні поручились перед банком за належне виконання позичальником умов кредитного договору. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. У зв'язку з неналежним виконанням умов кредитного договору, рішенням постійно діючого Третейського суду при Асоціації «Слобожанська Перспектива» від 21 червня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_7, ОСОБА_11 та ОСОБА_9 залишок неповернутих кредитних коштів, неустойку у вигляді штрафу та прострочені проценти за графіком ануїтетних платежів за період з 01 листопада 2008 року по 30 квітня 2010 року включно в розмірі 373 876,33 доларів США. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 03 грудня 2010 року видано виконавчі листи на виконання рішення третейського суду. Відповідно до ч. 1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Відповідно до ч. 1 ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Згідно з ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності. До припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобов'язання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобов'язання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; встановлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо. З матеріалів справи вбачається, що 28 квітня 2007 року між ВАТ «Мегабанк» та ОСОБА_7 укладено додаткову угоду № 1 до кредитного договору № 23/2007 щодо порядку сплати відсотків, у зв'язку з чим проценти за користування кредитом сплачуються позичальником щомісяця, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним (в попередній редакції не пізніше останнього робочого дня звітного місяця), а також в день повернення кредиту, на рахунок нарахованих доходів кредитодавця, обумовлений п. 3.1.2. договору. 08 травня 2007 року між сторонами укладено додаткову угоду № 2 до кредитного договору, згідно з якою п. 4.7. договору викладено в новій редакції, а саме за проведення розрахунків зі списання безготівкових коштів та касове обслуговування за позичковим рахунком позичальник сплачує комісійну винагороду в розмірі 0,1 % щомісяця на рахунок нарахованих доходів кредитодавця № 35708075, не пізніше 25 числа місяця, наступного за звітним (в попередній редакції не пізніше останнього робочого дня, звітного місяця починаючи з лютого 2007 року), а також в день повернення кредиту, починаючи з травня. Додатковою угодою № 3 від 17 червня 2008 року п. 1.1 кредитного договору викладено в наступній редакції: кредитодавець зобов'язується надати позичальникові грошові кошти у розмірі 313 988,87 доларів США зі сплатою процентів у розмірі 12,5 % річних за користування кредитом строком до 26 лютого 2022 року включно. Того ж дня між банком та ОСОБА_9 укладено додаткову угоду № 1 до договору поруки 17 червня 2008 року у зв'язку з внесеними змінами на підставі додаткової угоди до кредитного договору, відповідно до якої п. 2.1.1 договору поруки викладено в новій редакції, а саме встановлено обов'язок поручителя відповідати за забов'язаннями позичальника щодо повернення кредиту в сумі 313 988,87 доларів США в строк до 26 лютого 2022 року; сплату нарахованих процентів та комісійної винагороди згідно з умовами кредитного договору; неустойки за несвоєчасну сплату процентів, повернення кредиту; збитків у зв'язку з неналежним виконанням боржником зобов'язань за кредитним договором. Оскільки зміни до основного зобов'язання внесені за згодою поручителя ОСОБА_9 (з якими вона була ознайомлена), а тому обсяг її відповідальності не збільшився, то у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя (ч. 1 ст. 554 ЦК України). Обсяг зобов'язань поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов'язань боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель (ч.ч. 1, 2 ст. 553 ЦК України). З матеріалів справи вбачається, що кредитним договором сторони встановили, як строк його дії так і строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання боржником кожного щомісячного зобов'язання згідно з ч. 3 ст. 254 ЦК України спливає у відповідне число останнього місяця строку. Якщо умовами договору кредиту передбачені окремі самостійні зобов'язання боржника про повернення боргу щомісяця частинами та встановлено самостійну відповідальність боржника за невиконання цього обов'язку, то у разі неналежного виконання позичальником цих зобов'язань позовна давність за вимогами кредитора до нього про повернення заборгованих коштів повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. Оскільки відповідно до ст. 554 ЦК України поручитель відповідає перед кредитором у тому самому обсязі, що й боржник, то зазначені правила (з урахуванням положень ч. 4 ст. 559 ЦК України) повинні застосовуватись і до поручителя. У разі пред'явлення банком вимог до поручителя більше ніж через шість місяців після настання строку для виконання відповідної частини основного зобов'язання, в силу положень ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється лише в частині певних щомісячних зобов'язань щодо повернення грошових коштів поза межами цього строку. В той же час правовідносини поруки за договором не можна вважати припиненими в частині, яка стосується відповідальності поручителя за невиконання боржником окремих зобов'язань за кредитним договором по погашенню кредиту, до збігу шестимісячного строку з моменту виникнення права вимоги про виконання відповідної частини зобов'язань. У разі солідарного обов'язку боржників кредитор має право вимагати виконання обов'язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо (ч. 1 ст. 543 ЦК України). Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 3 ст. 554 цього Кодексу). Виходячи з аналізу зазначеної правової норми, поручителі, які спільно поручились, відповідають перед кредитором солідарно. У разі укладення кількох договорів поруки на виконання одного й того самого зобов'язання, ч. 3 ст. 554 ЦК України не застосовується. У такому випадку кредитор має право пред'явити вимогу до кожного з поручителів на підставі окремого договору, відповідно до яких кожен із поручителів відповідає перед кредитором разом із боржником, як солідарні боржники. Таким чином, апеляційний суд дійшов обгрунтованого висновку про солідарне стягнення суми заборгованості за простроченими процентами з боржника ОСОБА_7 та поручителя ОСОБА_9 за період з 01 вересня 2010 року по 11 березня 2011 року в сумі 19 551 долар США 64 центи. Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права. Враховуючи, що касаційна скарга подана ОСОБА_9 на рішення суду першої та апеляційної інстанції в частині вимог за зустрічним позовом до неї про стягнення заборгованості в солідарному порядку як з поручителя, а в частині вимог до ОСОБА_7, як боржника, та ОСОБА_8, як іпотекодавця та поручителя, про стягнення заборгованості не оскаржується, рішення суду першої інстанції в частині вимог за первісним позовом не переглядалось в апеляційному порядку, тому за правилами ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права в межах касаційної скарги. Оскільки доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку, що при розгляді справи судом допущено порушення норм процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу. Керуючись ст. ст. 335, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, у х в а л и в: Касаційну скаргу ОСОБА_9 відхилити. Рішення апеляційного суду Львівської області від 21 грудня 2015 року в частині вимог за зустрічним позовом публічного акціонерного товариства «Мегабанк» до ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, третя особа - приватний нотаріус Львівського міського нотаріального округу Шахрай Світлана Омелянівна, про стягнення заборгованості та штрафу за кредитним договором - залишити без змін. Ухвала оскарженню не підлягає. Головуючий М.Є. Червинська Судді: І.М. Завгородня Л.М. Мазур Т.О. Писана О.В. Попович Завгородня В.І. Мартинюк