АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
№ апеляційного провадження: Головуючий у 1 - й інстанції: Осаулов А.А.
22-ц/796/8002/2016 Доповідач - Шиманський В.Й.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року колегія суддів Судової палати в цивільних справах апеляційного суду м. Києва в складі:

Головуючого - Шиманського В.Й.

Суддів - Качана В.Я., Кравець В.А.

при секретарі - Дука В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, треті особи : ОСОБА_5, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Стрельченко Олени Володимирівни, державний реєстратор управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у м. Києві про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно,-

В С Т А Н О В И Л А:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2016 року відкрито провадження по даній справі.

В апеляційній скарзі, з посиланням на порушення судом норм процесуального права, ставиться питання про скасування даної ухвали та направлення справи до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню у зв'язку з наступним.

Як вбачається з матеріалів справи у березні 2016 року позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3 про витребування майна з чужого незаконного володіння, скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Відкриваючи провадження у справі , суд першої інстанції виходив з того, що даний позов виник з приводу нерухомого майна, а тому позовна заява відповідає вимогам ст.ст. 118-120 ЦПК України і спір підсудний Шевченківському районному суду м. Києва.

Колегія суддів погоджується з вказаними висновками суду з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст. 114 цього Кодексу позови, що виникають з приводу нерухомого майна, пред'являються за місцем його знаходження або його основної частини.

Пунктами 41, 42 постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №3 від 01.03.2013 року «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» роз'яснено, що виключну підсудність встановлено для позовів, що виникають із приводу нерухомого майна (частина перша статті 114 ЦПК). Згідно з положеннями статті 181 ЦК до нерухомого майна належать: земельні ділянки, а також об'єкти, розташовані на них, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Наприклад, це позови про право власності на таке майно; про право володіння і користування ним (стаття 358 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній частковій власності та виділ частки із цього майна (статті 364, 367 ЦК); про поділ нерухомого майна, що є у спільній сумісній власності та виділ частки із цього майна (статті 370, 372 ЦК); про право користування нерухомим майном (визначення порядку користування ним); про право, яке виникло із договору найму жилого приміщення, оренди тощо; про визнання правочину з нерухомістю недійсним; про звернення стягнення на нерухоме майно - предмет іпотеки чи застави; розірвання договору оренди землі; стягнення орендної плати, якщо спір виник з приводу нерухомого майна; про усунення від права на спадкування та визначення додаткового строку для прийняття спадщини.

Отже виключна підсудність застосовується до тих позовів, вимоги за якими стосуються нерухомого майна як безпосередньо, так і опосередковано. Тобто спір може стосуватися як правового статусу нерухомого майна, так і інших прав та обов'язків, що пов'язані із нерухомим майном.

З обґрунтувань позовної заяви та заявлених вимог вбачається, що позивач просить витребувати майно з чужого незаконного володіння, яке знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 .

Відтак слід дійти висновку, що характер позовних вимог пов'язаний із нерухомим майном, а тому підсудність даного позову визначається за правилами виключної підсудності, передбаченої ст. 114 ЦПК України - за місцезнаходженням нерухомого майна.

Оскаржена у справі ухвала відповідає нормам процесуального права, а тому ця ухвала не може бути скасованою з підстав що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст. 307, 312 ЦПК України, колегія суддів ,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 - відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 26 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: