Справа № 146/1552/16-ц
РІШЕННЯ

Іменем України

"28" грудня 2016 р. Томашпільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді Скаковської І.В.,

за участю секретаря Слободянюк Т.М.,

розглянув у відкритому судовому засіданні у залі суду в смт. Томашпіль цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

В С Т А Н О В И В:

У листопаді 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з цим позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 23 листопада 2014 року вона уклала шлюб із відповідачем, зареєстрований Вапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 51.

Від спільного проживання у сторін 28 квітня 2015 року народився син ОСОБА_3.

Причиною розірвання шлюбу є те, що у сторін різні погляди на життя, вони перестали розуміти один одного, тому їх сімя фактично розпалась та примирення між ними неможливе.

Враховуючи вищевикладене позивач просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем.

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не зявилася, однак надіслала на адресу суду заяву, в якій просить справу за її позовом розглядати у її відсутність, позовні вимоги підтримує.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про час та місце слухання справи його було повідомлено відповідно до вимог ст. 75 ЦПК України, про причини неявки суд не повідомив.

Враховуючи те, що відповідач, який належним чином повідомлений про розгляд справи в судове засідання не зявився, про причини неявки суд не повідомив, позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, тому дана справа підлягає розгляду на підставі наявних у ній доказів.

Відповідно до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, оскільки сторони не зявилися в судове засідання.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позову з таких підстав.

Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу.

Згідно ст. 112 СК України суд з'ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання.

Судом встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин є те, що між сторонами втрачено почуття любові одне до одного. Сім'я розпалася та існує формально. Оскільки подальше спільне проживання подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб підлягає розірванню.

Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово сімейний засвідчує, що шлюб створює сім'ю, а слово союз підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред'явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе.

Позивач скористалась даним правом та звернулась до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого шлюб підлягає розірванню.

Судом встановлено, що між сторонами 23 листопада 2014 року був укладений шлюб, зареєстрованийВапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 51 (а.с. 3).

Згідно копії свідоцтва про народження серії І-АМ №303474, виданого виконавчим комітетом Вапнярської селищної ради Томашпільського району Вінницької області у сторін є син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.5).

Сторони не підтримують подружніх відносин, шлюб існує формально. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін.

Вирішуючи питання щодо залишення сина ОСОБА_4 на утриманні позивача, суд виходить з наступного.

Згідно з п. 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 року № 11 у випадку коли при розірванні шлюбу в судовому порядку встановлено, що подружжя не досягло згоди про те, з ким із них будуть проживати неповнолітні діти, про порядок та розмір виплати коштів на утримання дітей, дружини (чоловіка), а також про поділ спільного майна подружжя, або буде встановлено, що такої згоди досягнуто, але вона порушує інтереси дітей чи одного з подружжя, суд вирішує зазначені питання по суті одночасно з вимогою про розірвання шлюбу з дотриманням закону, який регулює ці правовідносини.

У силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини.

Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов'язків щодо дитини.

З аналізу норм сімейного законодавства вбачається, що у тому разі, коли батьки дитини спільно не проживають, право визначати місце проживання дитини залишається за кожним з батьків. Питання про визначення місця проживання дитини має вирішуватись не тільки з урахуванням інтересів кожного з батьків, а перш за все з урахуванням прав та законних інтересів дитини - її права на належне батьківське виховання, яке повною мірою може бути забезпечене тільки обома батьками; права на безперешкодне спілкування з кожним з батьків, здійснення обома батьками якого є запорукою нормального психічного розвитку дитини.

Оскільки позивач не надала суду доказів, щодо пріоритетного проживання дитини з матірю, тому в цій частині позову слід відмовити.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню.

Крім того, відповідно до ст. 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в на користь позивача 551,20 грн судового збору.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 105, 112 СК України, ст. ст. 10, 15, 60, 64, 208, 209, 212-215, 218, 224-226, 294 ЦПК України суд,

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити частково.

Шлюб між ОСОБА_1, 03 лотого ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, зареєстрований 23 листопада 2014 року, зареєстрованийВапнярською селищною радою Томашпільського району Вінницької області, актовий запис № 51 розірвати.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 551,20 грн (пятсот пятдесят одну гривню 20 коп) судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано відповідачем до Томашпільського районного суду протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Вінницької області через Томашпільський районний суд Вінницької області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: І.В. Скаковська