Провадження № 2/522/6369/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, що був уточнений, у якому просить перевести на ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, права і обовязки співвласника-боржника ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_2, на ? частину квартири АДРЕСА_1, припинити право власності ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_2, на ? частину квартири АДРЕСА_1, визнати за ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1, стягнути з ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, судові витрати у розмірі 551,20 гривень..

Позивач надав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач у судове засідання не зявився у судове засідання, сповіщався належним чином, надала до суду заяву, у якій просила справу розглядати за її відсутності.

Треті особи надали до суду заяви, у яких просили справу розглядати за їх відсутності.

Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, давши оцінку доказам у їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

У судовому засіданні встановлено, що між позивачем ОСОБА_1 та відповідачем ОСОБА_2, 15.10.2012 року було укладено договір позики, відповідно до якого позивач (позикодавець) передав у власність відповідача (позичальника) грошові кошти у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) доларів США 00 центів, а відповідач (позичальник) зобовязувалася повернути таку суму грошових коштів (суму позики) до 15.11.2012 року.

Однак, в порушення умов договору позики та ст. 1049 ЦК України відповідач суму позики у розмірі 12000,00 (дванадцять тисяч) доларів США 00 центів, а ні у встановлений строк до 15.11.2012 р., а ні до теперішнього часу позивачу не повернула.

У 2013 році позивач звернувся до Київського районного м.Одеси з позовною заявою про стягнення суми боргу.

Рішенням Київського районного суду м.Одеси по справі № 520/2933/13-ц про стягнення заборгованості за договором позики від 17.12.2013 року вирішено:

- стягнути з ОСОБА_6, ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1 заборгованість за розпискою від 15 жовтня 2012 року в розмірі 95916, 00 гривень;

- стягнути з ОСОБА_6, ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1 три проценти річних від простроченої суми в розмірі 788, 35 гривень;

- стягнути з ОСОБА_6, ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1 судовий збір у розмірі 969, 00 гривень(копія рішення в матеріалах справи).

За виконавчими листами від 26.12.2014 року, виданими на підставі рішення Київського районного суду м.Одеси у справі № 520/2933/13-ц про стягнення заборгованості за договором позики від 17.12.2013 року, старшим державним виконавцем Київського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції було відкрито виконавче провадження.

Від виконання зазначеного рішення суду відповідач ухиляється та на теперішній час зазначене рішення суду не виконано.

Враховуючи те, що відповідач добровільно не виконує вимоги рішення Київського районного суду у справі № 520/2933/13-ц про стягнення заборгованості за договором позики від 17.12.2013 року та за відсутності в неї достатніх коштів чи рухомого майна для виконання рішення суду, суд, вважає за можливе звернути стягнення на нерухоме майно, що належить відповідачу на праві спільної часткової власності, а саме на ? частину квартири АДРЕСА_2.

Співвласниками вище вказаної квартири являюся ОСОБА_1, ОСОБА_4, ОСОБА_3 та відповідач ОСОБА_2 по 1/4 частині квартири кожний на підставі договору купівлі продажу укладеного на Одеській торговій біржі від 1996 року (копія договору в матеріалах справи).

03.10.2014 року, відповідач вийшла заміж, змінила своє прізвище та у звязку з чим замінила громадянський паспорт. Прізвище відповідач замінила з ОСОБА_3 на ОСОБА_2.

В ході виконавчого провадження було проведено оцінку ? частини квартири та визначено ринкову вартість обєкту оцінки у розмірі 261 785,00 гривень.

Відповідно до ч.1 ст. 355 Цивільного кодексу України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно).

Відповідно до ч.1 ст. 356 Цивільного кодексу України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Відповідно до ст. 371 Цивільного кодексу України, кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом. Виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, для звернення стягнення на неї здійснюється у порядку, встановленому статтею 366 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 366 Цивільного кодексу України, кредитор співвласника майна, що є у спільній частковій власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред'явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї. Якщо виділ в натурі частки із спільного майна має наслідком зміну його призначення або проти цього заперечують інші співвласники, спір вирішується судом. У разі відмови боржника від продажу своєї частки у праві спільної часткової власності або відмови інших співвласників від придбання частки боржника кредитор має право вимагати продажу цієї частки з публічних торгів або переведення на нього прав та обов'язків співвласника-боржника, з проведенням відповідного перерахунку.

У звязку з тим, що відповідач відмовляється від продажу своєї частки, а інші співвласники відмовляються від придбання цієї частки боржника - відповідача, тому є підстави для визнання за позивачем права власності на ? частину квартири АДРЕСА_3 в якості виконання рішення Київського районного суду у справі № 520/2933/13-ц про стягнення заборгованості за договором позики від 17.12.2013 року згідно з вимогами ст..366 Цивільного кодексу України.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: ОСОБА_3, ОСОБА_4, про визнання права власності задовольнити.

Перевести на ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, права і обовязки співвласника-боржника ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_2, на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Припинити право власності ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_2, на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Визнати за ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, право власності на ? частину квартири АДРЕСА_1.

Стягнути з ОСОБА_2 (дівоче прізвище ОСОБА_1) ОСОБА_5, ІПН: НОМЕР_2 на користь ОСОБА_1, ІПН: НОМЕР_1, судові витрати у розмірі 551,20 гривень. Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 18.07.2016