Ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Кузнєцова В.О., Євтушенко О.І., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на період навчання.

Позовні вимоги мотивовано тим, що вона досягла повноліття, проте продовжує навчання на денному відділенні Донбаського державного педагогічного університету, стипендію отримує в розмірі 907 грн, не працює, матеріально їй допомагає тільки матір, у якої невелика заробітна плата, коштів не вистачає на оплату гуртожитку та проживання, а тому потребує матеріальної допомоги від батька, відповідача у справі.

Позивач просила стягнути з відповідача аліменти на себе на період навчання в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку останнього.

Рішенням Дружківського міського суду Донецької області від 01 березня 2016 року відмовлено в задоволенні позову.

Рішенням колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016 року зазначене рішення суду скасовано та ухвалено нове рішення про задоволення позову.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з 17 листопада 2015 року на час навчання, але не довше, ніж до досягнення нею двадцяти трьох років.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 200 грн витрат на правову допомогу.

Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ОСОБА_5просить скасувати оскаржуване рішення апеляційного суду та залишити в силі рішення суду першої інстанції, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права і порушення норм процесуального права.

Касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Установлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстав для його зміни чи скасування не встановлено.

Судом установлено, що відповідач є батьком ОСОБА_6

01 вересня 2015 року ОСОБА_6 вступила до Донбаського державного педагогічного університету на денну форму навчання.

ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 виповнилося 18 років.

Звертаючись до суду з даним позовом, ОСОБА_6 обґрунтовувала свої вимоги тим, що її батько ОСОБА_5 має можливість надавати їй матеріальну допомогу як повнолітній дитині, яка продовжує навчання, проте не здійснює цього.

Частиною 1 ст. 199 СК Українипередбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв'язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов'язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу.

У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз'яснено, що обов'язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття незалежно від форми навчання), виникає за обов'язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв'язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу.

Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином.

Вирішуючи спір й відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідач хоча й зобов'язаний, але не має можливості надавати матеріальну допомогу дочці, яка продовжує навчання.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення суду першої інстанції та задовольняючи позов, дослідивши докази в справі, й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, обґрунтовано виходив з наявності правових підстав для задоволення позовних вимог, врахувавши при цьому, що у відповідача є можливість надавати матеріальну допомогу.

Колегія суддів погоджується з таким висновками апеляційного суду, оскільки вони узгоджуються з матеріалами та обставинами справи.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_5 висновків апеляційного суду не спростовують.

Матеріали витребуваної справи не свідчать про те, що апеляційним судом при розгляді даної справи допущені порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішень.

Оскаржуване рішення апеляційного суду ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, підстави для його скасування відсутні.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Ураховуючи вищенаведене та керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Донецької області від 12 квітня 2016року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.О. Кузнєцов

О.І.Євтушенко

С.О.Карпенко