АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-4002/11 Номер провадження 22-ц/786/2998/16Головуючий у 1-й інстанції Нестеренко С.Г. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 листопада 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області у складі:

Головуючого: судді Кривчун Т.О.

Суддів: Дряниці Ю.В., Пилипчук Л.І.

секретар: Філоненко О.В.

за участю: представника заявника авд. ОСОБА_2

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року

за заявою ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні заяви про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документа до виконання по справі за позовною заявою ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики.

З цією ухвалою не погодилась ОСОБА_3, яка в поданій апеляційній скарзі, посилаючись на неповне зясування обставин справи, невідповідність висновків суду обставинам, які мають значення для правильного вирішення справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу місцевого суду скасувати та направити справу до суду першої інстанції для повторного розгляду в іншому складі суду.

В обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначає, що судом, в порушення вимог закону, не було повідомлено заявника про розгляд справи за три дні до судового засідання. Також зазначає, що ОСОБА_5 було порушено процесуальний строк, через втрату виконавчого листа державним виконавцем та, в подальшому, видачу його дублікату.

Також, на думку апелянта, процесуальний строк предявлення виконавчого документу до виконання неодноразово переривався шляхом предявлення листа, частковим виконанням рішення суду.

Вказує, що судом не враховано, що державним виконавцем накладався арешт на будинок боржника, який не знято до цього часу, проте, незважаючи на це, виконавчий документ було повернуто стягувачеві без виконання, причина відсутність майна у боржника, на яке може бути звернуто стягнення.

У судовому засіданні представник заявника доводи апеляційної скарги підтримав та прохав її задовольнити.

Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали місцевого суду у межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як установлено місцевим судом та вбачається з матеріалів справи, заочним рішенням Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 07.12.2011 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу за договором позики позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 40000,00 грн., у повернення судового збору в розмірі 400,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (а.с.19).

На виконання рішення суду 16.03.2012 року було видано виконавчий лист №2-4002.

03.05.2012 року головним державним виконавцем Шамало Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №32424282 за виконавчим листом №2-4002, виданим 16.03.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40520,00 грн. (а.с.38).

З подання державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_6 про видачу дубліката виконавчого документа від 12.03.2013 року вбачається, що 17.09.2012 року державним виконавцем винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу на підставі п.2 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» та копію постанови з виконавчим документом направлено за адресою проживання стягувача, однак станом на 11.03.2013 року стягувач виконавчий документ не отримував, до відділу ДВС документ не повертався та повторно не пред»являвся, а тому є підстави вважати, що його втрачено (а.с.25-26).

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 01.04.2013 року подання державного виконавця Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ ОСОБА_6 задоволено.

Постановлено видати дублікат виконавчого листа по цивільній справі №2-4002/2011 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу.

Стягнуто з Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції на користь держави судовий збір у розмірі 3,00 грн. (а.с.32).

17.04.2013 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області видано дублікат виконавчого листа по справі № 2-4002/2011 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суму боргу за договором позики у розмірі 40000,00 грн., у повернення судового збору в розмірі 400,00 грн. та витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120,00 грн. (а.с.36).

08.10.2013 року старшим державним виконавцем Хусточкіним А.О. було винесено постанову ВП №32424282 про повернення виконавчого документа стягувачеві за виконавчим листом № 2-4002, виданим 16.03.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40520,00 грн. (а.с.38).

Підстава повернення у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернено стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до ЗУ «Про виконавче провадження», заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

Ухвалою Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29.10.2013 року подання державного виконавця Автозаводського відділу державної виконавчої служби Кременчуцького міського управління юстиції ОСОБА_7 про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань залишено без розгляду (а.с.42).

22.09.2016 року до місцевого суду надійшла заява стягувача про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання (а.с.45).

29.09.2016 року судом постановлена оскаржувана ухвала.

При винесенні оскаржуваної ухвали місцевий суд виходив із того, заявник не надала належні і допустимі докази на підтвердження наявності поважних причин пропуску строку предявлення виконавчого листа до виконання після його повернення в 2013 році.

Проте, такий висновок суду не відповідає встановленим по справі обставинам та не ґрунтується на законі, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності. Результати оцінки доказів суд відображає в рішенні, в якому наводяться мотиви їх прийняття чи відмови у прийнятті.

Згідно п.2 ч.1 ст.47 ЗУ «Про виконавче провадження» (в редакції, яка була чинна на момент спірних правовідносин) виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку для предявлення виконавчого документу до виконання зазначалося, що, оскільки у боржника ОСОБА_4 наявне майно, на яке може бути звернуто стягнення, то винесення державним виконавцем постанови про повернення виконавчого листа стягувачеві без виконання, було на думку заявника безпідставним та передчасним, а невиконання рішення суду про стягнення заборгованості порушує її права та ставить у скрутне матеріальне становище.

04.11.2016 року судом апеляційної інстанції було зроблено запит до Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ про надання копій виконавчого провадження ВП 32424282 щодо примусового виконання виконавчого листа №2-4002, дублікат якого видано 16.03.2012 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40520,00грн. (а.с.78).

10.11.2016 року на адресу апеляційного суду надійшла відповідь на запит та додані до неї копії документів (а.с.83-102).

З наявної у матеріалах справи Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо субєкта, вбачається, що боржнику ОСОБА_4 на праві приватної власності належить нерухоме майно, а саме будинок, житловий з господарчими будівлями та спорудами, за адресою: Одеська обл.., м. Одеса, вул. Яблунева (Київський район), будинок №26.

Також, з даної Інформаційної довідки вбачається, що на вказаний будинок накладено арешт, на підставі постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження від 04.05.2012 року, ВП 32424282 Автозаводського ВДВС Кременчуцького МУЮ, на виконання виконавчого листа №2-4002 від 16.03.2012 року, виданого Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області (а.с.46-47).

20.10.2016 року головним державним виконавцем Сіончук Ю.В. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №52692984 про виконання виконавчого листа №2-4002, виданого 07.12.2011 року Автозаводським районним судом м. Кременчука Полтавської області про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 40000,00грн., згідно поданої заяви про примусове виконання 19.10.2016 року.

Відповідно до ч.5 ст.47 Закону повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених цією статтею, не позбавляє його права повторно пред'явити виконавчий документ до виконання протягом строків, встановлених статтею 22 цього Закону.

За змістом ст.371 ЦПК України стягувачам, які пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання з причин, визнаних судом поважними, пропущений строк може бути поновлено.

Пунктом 11 постанови пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26.12.2003 року №14 стягувачам, які з поважних причин пропустили строк для пред'явлення виконавчого документа до виконання, суд може поновити його тільки щодо виконавчих листів, виданих на підставі рішення, ухвали, постанови в цивільній справі, та вироку, ухвали, постанови в кримінальній справі.

Відповідно до ч.1 ст.7 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» кожному гарантується право на суд, захист його прав, свобод та законних інтересів незалежним і безстороннім судом.

Відповідно до ст.2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» суд здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обовязковість яких надана Верховною Радою України.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду, тобто судді зобов»язані застосовувати рішення Європейського суду з прав людини» як джерело права на всіх етапах провадження нарівні з Законами України та підзаконними нормативно-правовими актами.

Європейський суд у своїй практиці виходить з того, що доступ до правосуддя займає основне місце у системі глобальних цінностей демократичного суспільства.

Відповідно до прецедентної практики Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду, суд виходить з принципу недопустимості обмеження права громадян на звернення до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Зокрема у рішенні від 04 червня 1995 року у справі «Беллет проти Франції» (Bellet v. France) суд зазначив, що «стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права». Також, Європейський суд зазначає, щоположення пункту 1 статті 6 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його прав і обов'язків цивільного характеру (рішення від 21.02.1975 року у справі «Голден проти Сполученого королівства» п.36) та кожен має право на ефективний засіб юридичного захисту (ст.13 Конвенції).

З матеріалів справи вбачається, що процесуальний строк предявлення виконавчого документу до виконання неодноразово переривався, зокрема втратою виконавчого листа державним виконавцем та в подальшому видачею його дублікату, у звязку з чим ОСОБА_3 фактично була позбавлена можливості предявити його до виконання.

Також, про переривання даного строку свідчить факт предявлення виконавчого листа до виконання та часткове виконання рішення суду боржником.

Окрім того, про факт наявності у боржника ОСОБА_4 майна стягувачу стало відомо лише у 2016 році, після отримання Інформаційної довідки.

Виходячи із наведеного, колегія погоджується із доводами апеляційної скарги стосовно того, що суд першої інстанції, відмовляючи в поновленні пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання, з підстав його не поважності, належним чином не дослідив наявних у матеріалах справи доказів, для забезпечення справедливого розгляду заяви ОСОБА_3, чим порушив, гарантоване Конституцією України, законами України, а також Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, право на справедливий суд.

За таких обставин колегія суддів вважає, що питання про поновлення строку для предявлення виконавчого листа до виконання було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали з цього питання, про поновлення пропущеного процесуального строку для предявлення виконавчого документу до виконання.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.307, п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України, за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу суду першої інстанції і постановити ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Керуючись ст.ст.303,307, п.2 ч.1 ст.312, ст.ст.313,314,315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, - задовольнити.

Ухвалу Автозаводського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 29 вересня 2016 року, - скасувати.

Заяву ОСОБА_3 про поновлення пропущеного строку для предявлення виконавчого документу до виконання, - задовольнити.

Поновити ОСОБА_3 пропущений процесуальний строк для предявлення до виконання виконавчого листа №2-4002/11 про стягнення з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 суми боргу за договором позики у розмірі 40000,00 грн.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

ГОЛОВУЮЧИЙ: /підпис/ ОСОБА_1

СУДДІ: /підпис/ ОСОБА_8

/підпис/ ОСОБА_9

ЗГІДНО:

Суддя Апеляційного суду

Полтавської області ОСОБА_1