У х в а л а

іменем україни

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Мостової Г.І.,

суддів: Ізмайлової Т.Л.,

Кадєтової О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року та рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2014 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення аліментів.

На обґрунтування вимог ОСОБА_2 посилалася на те, що 20 серпня 2013 року Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області розірваний шлюб між нею та ОСОБА_3 Під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, а тому позивач, уточнивши позовні вимоги, просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на малолітню дитину у розмірі не менш 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року позов ОСОБА_2 задоволено.Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти у розмірі не менш 1/3 частини всіх видів його заробітку щомісячно на утримання малолітньої ОСОБА_4, починаючи з дня звернення позивача до суду - з 14 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття.

Рішенням апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 серпня 2014 року в частині стягнення аліментів змінено, стягнуто з ОСОБА_3 аліменти у розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку, але не менш 30 % розміру прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно на утримання малолітньої ОСОБА_4, починаючи з дня звернення позивача до суду - 14 лютого 2014 року, до досягнення дитиною повноліття.

У касаційній скарзі ОСОБА_3 порушує питання про скасування оскаржуваних рішень судів із ухваленням нового рішення, про часткове задоволення позову, мотивуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосування норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановленні в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Судами встановлено, що сторони перебували у шлюбі, який у подальшому розірвали, що підтверджується копією рішення Ужгородського міськрайонного суду від 20 серпня 2013 року. Під час шлюбу у них народилася донька - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з матір'ю. Відповідач проживає окремо, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає.

Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Згідно із ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У справі, яка переглядається, суди попередніх інстанцій на підставі наведених норм матеріального права та встановлених обставин справи по суті дійшли правильних висновків про стягнення з відповідача аліментів на дитину у визначеному розмірі.

При цьому суд апеляційної інстанції відповідно до положень ч. 2 ст. 182 СК України правильно змінив рішення суду першої інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що відповідач є інвалідом ІІІ групи, важко хворіє, тому не має змоги сплачувати аліменти у визначеному розмірі, висновків судів попередніх інстанцій про такий розмір не спростовують та зводяться до переоцінки доказів, що не відповідає вимогам ст. 335 ЦПК України, оскільки суд касаційної інстанції позбавлений можливості встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ними.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відхилення касаційної скарги та залишення рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення апеляційного суду Закарпатської області від 26 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Г.І. Мостова

Судді: Т.Л. Ізмайлова

О.В. Кадєтова