Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 грудня 2016 року Білоцерківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого судді Подрєзова Г. О. ,

при секретарі Александрова А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Біла Церква

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ м. Києва про визнання права власності на майно та виключення майна з під арешту;

В С Т А Н О В И В :

Позивачка ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3, Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ м. Києва про визнання права власності на майно та виключення майна з під арешту, мотивуючи тим, нею був придбаний автомобіль марки Ford Explorer 1996 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №1FMDU34X2TUD57171 Універсал тип ТЗ легковий, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу КІС № 932064 зареєстрований за ОСОБА_2. Так, на підставі довіреності виданої ОСОБА_2 від 10.04.2010року за № 1504 власник надав право розпорядження , відчуження від його імені ОСОБА_3, з яким нею був укладений договір купівлі продажу зазначеного автомобіля 10.10.2013року, за який нею було сплачено грошову суму 6700 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою. Після укладення договору купівлі-продажу автомобіля, їй було передане свідоцтво про реєстрацію ТЗ та оформлено довіреність на розпорядження автомобілем від 10.10.2013року. Під час користування автомобілем з»ясувалося, що на автомобіль накладений арешт, його було вилучено 17.07.2016року та поміщено на стоянку тимчасово вилученого автотранспортну Білоцерківського відділу поліції. В наступному стало відомо, що підставою вилучення автомобіля у позивачки є те, що попередній власник ОСОБА_2 має заборгованість 136478,86грн., яка стягується за виконавчим провадженням, відкритим у відділі ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва. Посилаючись на те, що позивачка придбала на законних підставах вказаний автомобіль, сплатила суму його вартості, але на цей автомобіль накладено арешт та його вилучено у власника, просила суд виходячи з прав власника належним чином володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, виключити рухоме майно з під арешту, визнати за позивачкою право власності на нього.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_3 в особі представника за довіреністю позов визнав повністю.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Представник відповідача відділу ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва в судове засідання не з»явився, хоч про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином.

Заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, розглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що позивачка ОСОБА_1 дійсно є власником автомобіля автомобіля марки Ford Explorer.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу КІС № 932064 виданого 30.09.2004року МРЕВ-1 м. Києва автомобіль НОМЕР_2 зареєстрований за ОСОБА_2.

Відповідно до договору купівлі продажу автомобіля від 10.10.2013року між ОСОБА_1 та ОСОБА_3, діючим на підставі довіреності власника автомобіля ОСОБА_2, виданою 10.04.2010року та посвідченої нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрованою в реєстрі № 1504, ОСОБА_1 отримала автомобіль марки Ford Explorer та сплатила за цим договором 6700доларів США, про що ОСОБА_3 написав письмову розписку від 10.10.2013року та видав нотаріально посвідчену довіреність на право розпорядження автомобілем від 10.10.2013року, посвідчену приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу ОСОБА_5, зареєстрована в реєстрі № 1684.

Позивачка послалася в судовому засіданні на те, що добросовісно користувалася вказаним автомобілем, але 17.07.2016року працівниками Білоцерківського відділу поліції Головного управління Національної поліції в Київській області зазначений автомобіль у неї був вилучений, з підстав перебування його під арештом згідно з постановою державного виконавця відділу ДВС Шевченківського РУЮ м. Києва від 19.08.2015року.

З матеріалів наданих до суду Білоцерківським відділом поліції Головного управління Національної поліції в Київській області вбачається, що підставою вилучення автомобіля НОМЕР_3 стало те, що згідно з постановою державного виконавця Байрамова Т.Р. відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ м. Києва від 07.04.2015року № 871/12 ВП № 4593743 був накладений арешт, заборона на відчуження вищезазначеного автомобіля.

А відповідно до постанови державного виконавця відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ м. Києва від 19.08.2015року ВП № 4593743 автомобіль оголошений у розшук.

При вирішенні спору, суд враховує те, що відповідно до ст. 655 Цивільного кодексу України визначається, що за договором купівлі - продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. При цьому, обов'язкової письмової форми договору купівлі - продажу транспортного засобу законодавцем не встановлено. Проте, ч. 1 ст. 208 Цивільного кодексу України передбачає, що у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу.

Однак, ч. 2 ст. 218 ЦК України передбачено, якщо правочин, для якого законом встановлена його недійсність у разі недодержання вимоги щодо письмової форми, укладений усно і одна із сторін вчинила дію, а друга сторона підтвердила її вчинення, зокрема шляхом прийняття виконання, такий правочин у разі спору може бути визнаний судом дійсним.

В даному випадку, суд вважає, що оскільки відсутні докази, що автомобіль вибув протиправно з володіння власника, а за нормою ч. 1 ст. 15 ЦК України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до вимог п.п. 1,5 ч. 2 ст. 16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Згідно з вимогами ч.ч. 1,2, 6 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону, а держава не втручається у здійснення власником права власності.

Таким чином, суд приходить до висновку, що так як між власником автомобіля ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на підставі виданої довіреності власника 10.04.2010року виникли та існували договірні правовідносини договір доручення з продажу автомобіля, який був виконаний 10.10.2013року шляхом продажу автомобіля позивачці ОСОБА_1, зазначені договори на цей час не визнані недійсними і виконані сторонами, а арешт на автомобіль та оголошення його у розшук постановлені після зазначених обставин, а саме у квітні та серпні 2015року, вилучення автомобіля відбулося 17.07.2016року, а тому є законні підстави вважати, що право власності у позивачки ОСОБА_1 відносно автомобіля виникло на законних підставах. Але її права щодо володіння, користування та розпорядження належним автомобілем порушено у зв»язку з арештом цього автомобіля та оголошення його у розшук по зобов»язанням попереднього власника автомобіля, за якими позивачка ОСОБА_1 відповідальності не несе.

Аналогічна правова позиція висловлена в постанові ВС України від 03.06.2015року по справі № 6-100 цс15, а згідно з ст.. 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов»язковим для всіх суб»єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 обґрунтовані та підлягають до задоволення в повному обсязі.

Керуючись ст..ст. 15,60,212-215,218, 223 ЦПК України, ст..ст. 15,16,208,655 ЦК України, суд-

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на автомобіль марки Ford Explorer 1996 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №1FMDU34X2TUD57171 Універсал тип ТЗ легковий, який згідно з свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу КІС № 932064 зареєстрований за ОСОБА_2.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції м. Києва від 07.04.2015 року ВП № 4593743 та виключити автомобіль марки Ford Explorer 1996 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №1FMDU34X2TUD57171 з під арешту.

Скасувати постанову державного виконавця Шевченківського районного управління юстиції м. Києва від 19.08.2015 року ВП № 4593743 про розшук автомобіля марки Ford Explorer 1996 року випуску, чорного кольору, р.н. НОМЕР_1, шасі (кузов, рама) №1FMDU34X2TUD57171.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Білоцерківський міськрайонний суд протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя ОСОБА_6