Справа № 700/545/16-ц
Провадження № 2/700/250/16
27 вересня 2016 р. Лисянський районний суд Черкаської області в складі головуючого-судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря Сіденко Н.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт. Лисянка, цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства КБ «Приватбанк» до ОСОБА_1, про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 17 339 грн. 76 коп.,
ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Лисянського районного суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за договором №CSLWSK0281 від 19.08.2014 року, який було укладено між ОСОБА_2 та позивачем.
Позовні вимоги ПАТ КБ "ПриватБанк" обґрунтовує тим, що 19 квітня 2011 року ОСОБА_2 помер. Постановою від 11 липня 2014 року виконавче провадження по стягненню боргу з боржника за кредитним договором закрито в звязку з його смертю.
Спадкоємцем померлого є відповідачка ОСОБА_1, яка отримала у спадщину земельну ділянку.
Представник позивача в судове засідання не прибув. Представник позивача в позовній заяві згіднний на розгляд справи без участі їх представника та винесення заочного рішення.
Відповідач в судове засідання не з`явився. Про час місце судового розгляду повідомлений належним чином.
Приймаючи до уваги, що позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, суд ухвалив розглянути справу відповідно до ст. 224 ЦПК України у відсутності відповідача з ухваленням заочного рішення.
Вивчивши матеріали справи, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини, суд виходить з наступного.
Відповідно до ст. 10 ЦПК України Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
22.11.2015 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернувся до Лисянської державної нотаріальної контори, із претензією кредитора, в порядку ст. 1281 ЦК України з метою встановлення кола спадкоємців померлого.
Згідно з положеннями статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права і обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов"язків, що зазначені у статті 1219 ЦК України (статті 1218, 1231 ЦК України). Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України).
За змістом статті 1281 ЦК України спадкоємці зобов'язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред'явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред'явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги.
Відповідно до ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Разом з тим, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина пята статті 1268 ЦК України). Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину.
Частиною 1 ст. 1297 ЦК України визначено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобовязаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.
Таким чином, спадкові права є майновим об"єктом цивільного права, оскільки вони надають спадкоємцям можливість успадкувати майно (прийняти спадщину), але право розпорядження нею виникає після оформлення успадкованого права власності у встановленому законом порядку.
Оскільки зі смертю боржника зобов"язання по поверненню кредиту включаються до складу спадщини, то умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту чи сплати його частинами не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статті 1282 ЦК України щодо обов"язку спадкоємців задовольнити вимоги кредитора у порядку, передбаченому частиною другою цієї норми.
Так, згідно зі статтею 1282 ЦК України спадкоємці зобов"язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов"язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов"язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі.
Разом з тим, положення зазначеної норми застосовуються у випадку дотримання кредитором норм статті 1281 ЦК України щодо строків пред"явлення ним вимог до спадкоємців. Недотримання цих строків, які є присічними (преклюзивними), позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців.
Отже, встановлені статтею 1281 ЦК України строки це строки у межах яких кредитор, здійснюючи власні активні дії, може реалізувати своє суб"єктивне право.
Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду України від 08 квітня 2015 року у справі № 6-33цс15, яка відповідно до ст.360-7 ЦПК України є обов"язковою для всіх суб"єктів владних повноважень, а також має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.
З матеріалів справи вбачається, що 11 липня 2014 року Постановою про закінчення виконавчого провадження встановлено, що ОСОБА_2 помер 19 квітня 2011 року. Отже, саме з цього часу, позивач, як сторона виконавчого провадження, міг дізнатися про відкриття спадщини, а відтак предявити вимогу до спадкоємця протягом шести місяців.
Натомість, до нотаріуса позивач звернувся з претензією 22 листопада 2015 року, а до спадкоємця 26 січня 2016 року, тобто після спливу шестимісячного строку, з часу коли міг дізнатися про відкриття спадщини.
За таких обставин, кредитор спадкодавця, яким є Банк, міг дізнався про відкриття спадщини ще у липні 2014 року, проте навіть з позовом до суду про стягнення кредитної заборгованості зі спадкоємця звернувся лише в липні 2016 року.
Крім цього, позивачем не дотримано вимоги положень ст. 1282 ЦК України, оскільки відповідачкою успадковано лише земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, звернення стягнення на яку не допускається в силу п. 15 «Перехідних положень» Земельного Кодексу України.
Виходячи з викладеного, керуючись ст. ст. 526, 530, 1216, 1281, 1282, ЦК України, ст. ст. 3, 10, 60, 208, 209, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України суд,
В задоволенні позову Публічного акціонерного товариства КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_1 про стягнення боргу кредитором спадкодавця відмовити повністю.
Рішення може бути переглянуто судом що його ухвалив протягом десяти днів з дня його отримання за заявою відповідача.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня отримання його копії через Лисянський районний суд Черкаської області.

Суддя Пічкур С.Д.