Справа № 350/568/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2068/2016
Головуючий у 1 інстанції Калиній Г. В.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Горблянського Я.Д.

суддів: Горейко М.Д., Ясеновенко Л.В.

секретаря Капущак С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, - за апеляційною скаргою ПАТ КБ «ПриватБанк» на рішення Рожнятівського районного суду від 01 вересня 2016 року,-

в с т а н о в и л а :

В травні 2016 року представник ПАТ КБ «ПриватБанк» звернувся у суд із даним позовом, обґрунтувавши тим, що 22.04.2008 року ОСОБА_2 отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. В звязку з порушенням кредитних зобовязань відповідач станом на 07.04.2016 року має заборгованість, розраховану з врахуванням стягнутого рішенням Рожнятівського районного суду від 23.09.2011 року боргу, в розмір 18482,17 грн., яку банк просив стягнути з відповідача.

Рішенням Рожнятівського районного суду від 01.09.2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погодившись з рішенням суду, вважаючи, що воно ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що посилання суду на пропуск строку позовної давності свідчить про неповне зясування обставин справи під час дослідження доказів та невідповідність висновків суду цим обставинам. Відповідачем не заявлялось клопотання про застосування позовної давності, а тому в суду не було підстав для застосування ст.267 ЦК України та відмови в задоволенні позову. За наведених доводів просив оскаржуване рішення скасувати та ухвалити нове, яким позов ПАТ КБ «ПриватБанк» задовольнити.

Сторони в судове засідання не прибули, хоча належним чином повідомлені про час і місце розгляду апеляційної скарги, тому справу слід розглянути у їхній відсутності.

Перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги з наступних підстав.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обгрунтованим.

Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно вимог ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Даним вимогам законодавства рішення не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з того, що основний борг та відсотки за кредитним договором стягнуті за рішенням суду, термін дії договору закінчився, і у банку відсутні підстави для продовження нарахування відсотків за даним договором, крім того позов заявлено поза межами строку позовної давності.

Судом встановлено, що 22.04.2008 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_2 був укладений кредитний договір, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у розмірі 7000 гривень у виді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки, який встановлений у два роки.

Заочним рішенням Рожнятівського районного суду від 23.09.2011 року з ОСОБА_2 стягнуто на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість по кредитному договору в розмірі 17694,81 грн., з яких - 7000 грн. заборгованість за кредитом, 7683 заборгованість по процентам за користування кредитом, 1693 грн. заборгованість по комісії за користування кредитом, 500 грн. штраф (фіксована частина), 818,81 грн. (штраф (процентна складова).

З врахуванням вказаної суми, заборгованість відповідача станом на 07.04.2016 року становить 18482,17 грн., з яких 16768,88 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 357 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована складова), 856,29 грн. штраф (процентна складова).

Згідно ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог-відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 1 ст. 530 ЦК України якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції застосував строк позовної давності, залишивши поза увагою наступне.

Згідно вимог ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Виходячи із основних засад цивільного права, які характеризуються загальним підходом до певної групи цивільних правовідносин, принципу рівності правового регулювання окремого виду правовідносин та аналізуючи норми розділу V ЦК України «Строки та терміни. Позовна давність» у їх сукупності,необхідно дійти висновку про поширення норми частини третьої статті 267 ЦК України як на загальну, так і спеціальну позовну давність.

Отже, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності повязана лише із наявністю про це заяви сторони.

Таким чином, суд за власною ініціативою не має права застосувати позовну давність.

Зазначена правова позиція міститься у постанові Верховного суду України від 18 березня 2015 року (справа № 6-25цс15).

Відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України висновок Верховного Суду України щодо застосування норми права, викладений у його постанові, прийнятій за результатами розгляду справи з підстав, передбачених пунктами 1 і 2 частини першої статті 355 цього Кодексу, є обовязковим для всіх субєктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач не подавав до суду заяву про застосування строків позовної давності.

Таким чином, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції неправомірно застосував строк позовної давності.

Також колегія суддів вважає за необхідне звернути увагу на те, що п.7 ч.11 ст.11 Закону України «Про захист прав споживачів», який забороняє кредитодавцю вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і не стосується правил вирішення справи в судовому порядку (правова позиція Верховного Суду України, висловлена у справі № 6-126цс13 від 20 листопада 2013 року).

Відповідно до ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального чи процесуального права. Норми матеріального права вважаються порушеними або неправильно застосованими, якщо застосовано закон, який не поширюється на ці правовідносини, або не застосовано закон, який підлягав застосуванню.

З викладених вище підстав колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції ухвалене з порушенням норм матеріального права, не грунтується на матеріалах справи і підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позову.

Суд відповідно до вимог закону та умов кредитного договору вважає за необхідне захистити права кредитора і стягнути з відповідача на користь банку борг за кредитним договором в повному обсязі , відповідно до проведеного банком розрахунку, який не спростований належними засобами доказування.

При вирішенні даного спору суд першої інстанції вказані обставини не врахував, таке неправильне застосування норм матеріального та процесуального права є обов'язковою підставою для скасування рішення суду.

Судові витрати слід розподілити відповідно до ст. 88 ЦПК України.

На підставі вищенаведеного та керуючись ст. ст.303,307,309,313,314,316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ПАТ КБ «Приват Банк» - задовольнити.

Рішення Рожнятівського районного суду від 01 вересня 2016 року скасувати.

Ухвалити нове рішення.

Позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» до до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2, який проживає в Івано-Франківській області, Рожнятівському районі, в с. Креховичі, вул. Молодіжна,5 ідентифікаційний номер НОМЕР_1 на користь ПАТ КБ «Приват Банк» заборгованість за кредитним договором №б/н від 22.04.2008 року у розмірі 18482,17 грн., з яких 16768,88 грн. заборгованість за відсотками за користування кредитом, 357 грн. заборгованість за пенею та комісією, 500 грн. штраф (фіксована складова), 856,29 грн. штраф (процентна складова) та 2893,80 грн. сплаченого судового збору.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, однак може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Судді: Я.Д. Горблянський

ОСОБА_3

ОСОБА_4