АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-8676 Головуючий у1-й інстанції - Волошин В.О.
Доповідач - Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

6 липня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Невідомої Т.О.

Усика Г.І.

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Савчука Костянтина Петровича на ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 квітня 2016 року у справі за поданням старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві СавчукаКостянтина Петровича про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 1 квітня 2016 року відмовлено у задоволенні подання старшого державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м. Києві Савчука К.П. про тимчасове обмеження ОСОБА_4 у праві виїзду за межі України до виконання зобов'язань за рішенням суду.

Не погодившись з таким вирішенням питання, державний виконавець подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою подання державного виконавця задовольнити.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., пояснення учасників судового розгляду: старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Савчука К.П., представника стягувача у виконавчому провадженні ТОВ "Фінанс траст груп", Полякова В.Р., та представника стягувача у виконавчому провадженні ПАТ "ПУМБ", Юхименко О.Л., які підтримали подану апеляційну скаргу та просили суд її задовольнити, з'ясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні подання державного виконавця про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України, суд першої інстанції виходив з недоведеності факту ухилення ОСОБА_4 від виконання судового рішення. Крім того суд зазначив, що державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів накладений арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, що додатково підтверджує безпідставність подання державного виконавця.

З таким висновком районного суду колегія суддів не може погодитись з огляду на наступне.

Розділом VI ЦПК України, зокрема, ч.1 ст. 3771 ЦПК України регулюється порядок тимчасового обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) та вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим із начальником відділу державної виконавчої служби.

За правилом п.5 ч.1 ст.6 Закону України "Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України" громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, в тому числі, якщо він ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішення зобов'язань - до виконання цих зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Як убачається з доданої до подання копії матеріалів зведеного виконавчого провадження №50529505, державним виконавцем направлялись копії постанов про відкриття виконавчих проваджень №49742540, №49780691, №50037356, №50037510 щодо боржника ОСОБА_4 рекомендованими листами останньому за указаною у виконавчих листах адресою з урахуванням перереєстрації місця проживання боржника (а.с.25). Зазначена обставина підтверджується наявними в матеріалах справи копіями конвертів з відміткою працівника поштового зв'язку про повернення поштового відправлення у зв'язку із закінченням встановленого терміну зберігання (а.с.31-33).

За правилом ч.1 ст.31 Закону України "Про виконавче провадження" копії постанов державного виконавця та інші документи виконавчого провадження (далі - документи виконавчого провадження), що державний виконавець зобов'язаний довести до відома сторін та інших учасників виконавчого провадження, надсилаються адресатам із супровідними листами простою кореспонденцією, крім постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження, про повернення виконавчого документа стягувачу відповідно до статті 47 цього Закону, що надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Боржник вважається повідомленим про відкриття виконавчого провадження, якщо йому надіслано постанову про відкриття виконавчого провадження за адресою, зазначеною у виконавчому документі.

У зв'язку з наведеним, боржник ОСОБА_4 був повідомлений у встановленому законом порядку про проведення виконавчих дій з примусового виконання рішень судів щодо нього.

Згідно з вимогами ст.12 Закону України "Про виконавче провадження" боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надавати у строк, установлений державним виконавцем, достовірні відомості про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця; письмово повідомляти державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб. Особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій.

Відповідно до змісту подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець 12 лютого 2016 року направив на адресу ОСОБА_4 вимогу, якою зобов'язано останнього 23 лютого 2016 року надати доступ до квартири для проведення опису та арешту майна боржника.

Згідно з Актом державного виконавця від 23 лютого 2016 року двері квартири ніхто не відчинив (а.с.35)

Відповідно до змісту подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець 24 лютого 2016 року повторно направив на адресу ОСОБА_4 вимогу, якою зобов'язано останнього 11 березня 2016 року надати доступ до квартири для проведення опису та арешту майна боржника.

Згідно з Актом державного виконавця від 11 березня 2016 року двері квартири ніхто не відчинив (а.с.37).

Указані обставини указують на факт ухилення ОСОБА_7 від виконання зобов'язань, покладених на нього рішеннями судів, що виражається в бездіяльності боржника, спрямованій на невиконання своїх обов'язків у виконавчому провадженні, прямо передбачених ч.6 ст.12 Закону України "Про виконавче провадження".

Крім того, як вірно встановлено судом першої інстанції, державним виконавцем при примусовому виконанні рішень судів накладений арешт на нерухоме майно боржника та оголошено заборону на його відчуження, що свідчить про повноту здійснення передбачених Законом України "Про виконавче провадження" заходів примусового виконання рішень судів.

При цьому в поданні державним виконавцем наведені обґрунтовані підстави неможливості звернення стягнення на нерухоме майно ОСОБА_7 - земельну ділянку, оскільки зазначене майно знаходиться під обтяженням, зокрема відповідно до договору іпотеки, що підтверджується Відомостями з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.28-29).

З огляду на наведене, суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про недоведеність факту ухилення ОСОБА_4 від виконання обов'язків, покладених на нього рішеннями судів.

Ураховуючи викладене, оскаржувана ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про задоволення подання державного виконавця про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_4. до виконання своїх зобов'язань.

Керуючись ст.303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Відділу Державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції у місті Києві Савчука Костянтина Петровича задовольнити.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста Києва від 1 квітня 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу наступного змісту.

Подання старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в місті Києві Савчука Костянтина Петровича про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України задовольнити.

Тимчасово обмежити громадянина України ОСОБА_4, ІДН НОМЕР_1, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1, у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання рішення Печерського районного суду міста Києва від 27 жовтня 2010 року; рішення Печерського районного суду міста Києва від 6 липня 2012 року; рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 22 грудня 2009 року; рішення Печерського районного суду міста Києва від 28 лютого 2011 року.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Т.О. Невідома

Г.І.Усик