Справа № 464/3790/16-ц
пр.№ 2/464/1232/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

04.07.2016 року Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_2 звернувся в суд з позовом до відповідача ОСОБА_3, в якому просить, з врахуванням заяви про збільшення позовних вимог від 01.06.2016 р., стягнути з відповідача заборгованість за договором позики від 04.03.2015 року в сумі 94 490 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день звернення до суду становить 2 394 376,60 грн.; стягнути заборгованість за договором позики від 01.08.2015 року в сумі 25 000 доларів США, що в еквіваленті до національної валюти станом на день збільшення позовних вимог становить 628 500 грн. та стягнути заборгованість за договором позики від 11.04.2015 року в сумі 30 000 грн. Судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 04 березня 2015 року відповідач отримав від нього 75 000 доларів США і зобовязався їх повернути до 04 серпня 2015 року, про що склав власноручно розписку. Взяті на себе зобовязання відповідач не виконав та не повернув вказану суму у строк, що передбачений домовленістю та письмовою розпискою. З врахуванням відсотків за користування позикою, нарахованих в період з 04 березня 2015 року по 04 квітня 2016 року, а також 3 % річних за прострочення виконання грошового зобовязання, заборгованість за вказаним договором позики складає 94 000 доларів США. Крім того, 01 серпня 2015 року відповідач отримав від нього грошові кошти в сумі 25 000 доларів США для вирішення сесії по земельній ділянці по вул. Трускавецька, що стверджується відповідною розпискою та 11 квітня 2015 року отримав 30 000 грн. на оформлення документів. Вказані кошти не повернуті йому, тому просить стягнути такі у судовому порядку.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги підтримав з підстав, що наведені в позовній заяві та заяві про збільшення позовних вимог. Просить позов задовольнити в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення у справі заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, причин своєї неявки не повідомив, належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи шляхом поміщення оголошення про виклик до суду в пресу, а саме газету «Високий Замок».

Згідно ч. 9 ст. 74 ЦПК України з опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Згідно ч. 4 ст. 169, ч.1 ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення.

Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та з'ясувавши її дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення.

Відповідно до ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду або такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Згідно з ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.

Відповідно до письмової розписки від 04 березня 2015 року, позикодавець ОСОБА_2 передав позичальнику ОСОБА_3 грошові кошти в сумі 75 000 доларів США, які останній зобовязався повернути до 04 серпня 2015 року (а.с.6).

У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору.

Позикодавцем ОСОБА_2 умови договору виконані та надано позичальнику ОСОБА_3 кошти в сумі 75 000 доларів США, в свою чергу, відповідач ОСОБА_3 не виконав зобовязань за договором позики та не повернув у встановлений строк кошти.

Договір позики може бути оплатним, тобто таким, що передбачає сплату процентів за користування сумою позики або безоплатним - якщо виконання позичальником зобов'язання обмежується поверненням боргу.

Правила щодо сплати процентів від суми позики містяться у ст. 1048 ЦК України.

Так, згідно із ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки НБУ. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Таким чином, за правилами ст. 1048 ЦК України розмір процентів визначається на рівні облікової ставки НБУ у випадку, коли сторони у договорі однією з умов визначили, що позичальник повинен сплатити відсотки за користування грошовими коштами, але не визначили їх розмір. Тобто лише в такому випадку законодавець передбачає застосування облікової ставки НБУ для визначення розміру відсотків.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 Цивільного кодексу України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року у справі № 6-1206цс15, згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Як вбачається з правової позиції, висловленої Верховним Судом України в постанові від 02 вересня 2015 року у справі № 6-369цс15, у разі неповернення позичальником суми позики своєчасно його борг складатиме: суму позики з урахування встановленого індексу інфляції за весь час прострочення грошового зобов'язання; проценти за позикою, якщо інше не встановлено договором або законом, нараховані відповідно до договору позики або облікової ставки НБУ за весь строк користування позиченими коштами; три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлено договором або законом

Згідно із наданими представником позивача розрахунками, заборгованість відповідача перед позивачем за договором позики від 04 березня 2015 року становить 94 490 доларів США, з яких: 3% річних від суми боргу за період з 04 серпня 2015 року по 23 квітня 2016 року 1 615 доларів США; відсотки за користування коштами з 04.03.2015 р. по 04.04.2016 р. 17 875 доларів США (а.с. 7,8).

Аналізуючи вищенаведені норми законодавства, суд приходить до переконання, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача вказаної суми заборгованості за договором позики від 04 березня 2015 року слід задовольнити та стягнути з відповідача в користь позивача 94 490 доларів США.

Крім того, встановлено, що 01 серпня 2015 року відповідач ОСОБА_3 отримав від позивача ОСОБА_4 грошові кошти в сумі 25 000 доларів США для вирішення сесії по земельній ділянці по вул. Трускавецька, що стверджується відповідною розпискою та 11 квітня 2015 року (а.с.43).

Відповідно до наданої представником позивача письмової розписки від 11.04.2015 р., ОСОБА_3 отримав 30 000 грн. на оформлення документів (а.с.45).

11 травня 2016 р. позивачем скеровано письмові вимоги відповідачу ОСОБА_3 щодо повернення грошових коштів за вказаними письмовими розписками, однак такі залишились без реагування (а.с. 44,46).

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що заборгованість за договором позики від 01 серпня 2015 року в сумі 25 000 доларів США слід стягнути з відповідача в користь позивача, а в задоволенні позовної вимоги щодо стягнення заборгованості за договором позики від 11.04.2015 р. слід відмовити, оскільки розписка, що написана ОСОБА_3 не відповідає вимогам ст. 207 ЦК України, а саме в такій відсутні відомості про те у кого саме він отримав суму 30 000 грн. та відомості щодо повернення коштів.

Крім того, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 6 890, 00 грн., сплачений позивачем при подачі позову до суду у відповідності до Закону України «Про судовий збір».

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 224226 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 заборгованість за договором позики від 04 березня 2015 року в сумі 94 490 доларів США, за договором позики від 01 серпня 2015 року в сумі 25 000 доларів США, а всього 119 490 доларів США, що в еквіваленти до національної валюти станом на день ухвалення рішення становить 2 965 741 (два мільйони девятсот шістдесят пять тисяч сімсот сорок одну) 80 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в сумі 6 890 (шість тисяч вісімсот девяносто) грн.

В задоволенні інших позовних вимог відмовити.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача про його перегляд, поданою протягом десяти днів з дня отримання копії вказаного рішення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя Д.Ю. Теслюк