10.11.2016 Єдиний унікальний номер 2-1033/11
УХВАЛА

10 листопада 2016 рокум. ДніпроСправа № 2-1033/11
6/205/193/16

Ленінський районний суд м. Дніпропетровська у складі судді Нижного А.В., за участю секретаря судового засідання Піменової М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у цивільній справі № 2/422/1365/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Ленінського районного суду м. Дніпропетровська перебувала справа № 2/422/1365/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012р. позов ПАТ «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за договором про надання споживчого кредиту № 608-А-023-В6 від 13.10.2006р. в розмірі 302 497,03 грн, з яких 36 665,00 доларів США, що дорівнює еквіваленту за курсом НБУ 292 872, 69 грн. заборгованість за простроченим кредитом, 702,66 доларів США, що дорівнює еквіваленту за курсом НБУ 5 612,71 грн. заборгованість по простроченим відсоткам; 4 011, 63 грн. пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом та процентів за користування кредитом; стягнуто із ОСОБА_1 на користь ПАТ «УкрСиббанк» судові витрати в розмірі 1 820,00 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 02.04.2013р. рішення Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012 року залишено без змін.

ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» звернулося до суду з заявою про зміну стягувача, яка мотивована тим, що 20.04.2015р. між ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» та ПАТ «УкрСиббанк» укладено договір факторингу № 17, відповідно до якого право грошової вимоги за кредитним договором № 0 від 04.05.2007р., укладеного між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія».

Ухвалою Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2016р. у задоволенні заяви про заміну стягувача відмовлено.

Відмова мотивована тим, що у своїй заяві заявник посилається на те, що йому відступлено право грошової вимоги саме за кредитним договором № 0 від 04.05.2007р., тоді як відповідним рішенням суду стягнуто заборгованість за договором № 608-А-023-В6 від 13.10.2006р.

Ухвалою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 31.08.2016р. ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська скасовано та направлено на новий розгляд до того ж суду в іншому складі.

Скасовуючи вказану ухвалу Ленінського районного суду м. Дніпропетровська, суд апеляційної інстанції, зокрема, зазначив, що заявника не було належним чином повідомлено про розгляд справи по суті, у звязку з чим він був позбавлений можливості усунути розбіжності, які стали підставою для відмови у задоволенні заяви про заміну стягувача.

ОСОБА_1 у судове засідання не зявилась, натомість звернулась до суду з запереченнями, у яких, посилаючись на відсутність правових підстав, просила відмовити у задоволенні заяви про заміну стягувача.

Представник заявника у судові засідання призначені на 22.09.2016р. та 10.11.2016р. не зявився, хоча повідомлявся у встановленому законом порядку, про що свідчать довідка про доставку SMS повідомлення від 13.10.2016р. (а.с.67) та повідомлення про вручення рекомендованих поштових відправлень від 04.11.2016р. (а.с.73). У своїй заяві про заміну стягувача заявник просить справу розглядати за його відсутності.

З огляду на неявку у судове засідання осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється на підставі ч.2 ст.197 ЦПК України.

Відповідно до ст.378 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником. Суд у десятиденний строк розглядає це питання у судовому засіданні з повідомленням сторін та заінтересованих осіб. Неявка сторін та інших осіб не є перешкодою для вирішення питання про заміну сторони виконавчого провадження.

Підставами виникнення цивільних прав і обовязків, зокрема, є договори та інші правочини (п.1 ч.2 ст.11 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобовязанні (крім випадків, передбачених статтею 515 ЦК України) може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі статтею 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами чинного законодавства заміна осіб в окремих зобовязаннях через волевиявлення сторін (відступлення права вимоги) є різновидом правонаступництва та можливе на будь-якій стадії процесу.

За змістом ст.512 ЦК України, ст.378 ЦПК України та ст.8 Закону України «Про виконавче провадження» у разі вибуття кредитора в зобовязанні він замінюється правонаступником.

Виходячи із цих норм, зокрема, пунктами 1, 2 частини першої статті 512 ЦК України, у разі передання кредитором своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги) чи правонаступництва (припинення юридичної особи шляхом злиття, приєднання поділу, перетворення або ліквідації, спадкування) на стадії виконання судового рішення відбувається вибуття кредитора.

Така заміна кредитора відбувається поза межами виконавчого провадження у разі смерті кредитора, припинення юридичної особи чи відступлення права вимоги.

У звязку з такою заміною кредитора відбувається вибуття цієї особи з виконавчого провадження, у звязку із чим припиняється її статус сторони виконавчого провадження і її заміна належним кредитором проводиться відповідно до частини пятої статті 8 Закону України «Про виконавче провадження», статті 378 ЦПК України за заявою заінтересованої сторони зобовязання, якою є правонаступник, що отримав від попереднього кредитора всі права та обовязки в зобовязанні, у тому числі й право бути стороною виконавчого провадження.

За таких обставин звернення правонаступника кредитора із заявою про надання йому статусу сторони виконавчого провадження відповідає змісту статей 512, 514 ЦК України та статті 8 Закону України «Про виконавче провадження».

Аналогічний висновок щодо застосування норм права викладено у постанові Верховного Суду України від 20.11.2013р. №6-122цс13, а тому має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права відповідно до ч.1 ст.3607 ЦПК України.

Водночас, відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно з ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях

Оскільки, заявник у своїй заяві посилається виключно на те, що до нього перейшло право вимоги за кредитним договором № 0 від 04.05.2007р., укладеним між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1, тоді як рішенням Ленінського районного суду м. Дніпропетровська від 04.09.2012р. стягнуто заборгованість з останньої за кредитним договором № 608-А-023-В6 від 13.10.2006р., а також враховуючи, що заявник не зважаючи на належне повідомлення про дату, час та місце судового засідання, не усунув зазначену розбіжність, суд доходить висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви про заміну стягувача.

Окрім того, суд розяснює представнику заявника, що він не позбавлений права на звернення до суду з повторною заявою про заміну стягувача, якщо будуть усунуті вказані розбіжності, які стали підставою для відмови у її задоволенні.

З огляду на викладене, а також керуючись ст.ст.197, 378 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Відмовити у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» про заміну стягувача у цивільній справі № 2/422/1365/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Ленінський районний суд м. Дніпропетровська протягом 5 днів з дня отримання копії ухвали.

СуддяОСОБА_2