Гайворонський районний суд Кіровоградської області
_____________________________________________________________________________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.11.2016 року Гайворонський районний суд Кіровоградської області в складі:

головуючого судді Панасюка І.В.,

при секретарі Шевченко Л.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Гайвороні справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в окремий об'єкт нерухомого майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду з позовом до ОСОБА_3 про виділ частки в окремий об'єкт нерухомого майна.

Позов мотивовано тим, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2, являються власниками 16/25 частини (кожен в рівній долі) домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, а саме: сіни «а», сіни «а1», хлів «Б», льох «Б1», хлів «г», льох «Г1», огорожа №1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.10.1999 року.

Інші 9/25 частини вищезгаданого домоволодіння належить ОСОБА_3.

Належна позивачам частина будинку фактично є окремим житловим приміщенням із самостійним входом та може бути виділена як окремий об'єкт нерухомості, про що свідчить технічний паспорт.

Також позивачі мають державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд розміром 0,0891 га., по АДРЕСА_1, що є пропорційно до частини домоволодіння.

Належна Відповідачу частина будинку фактично теж є окремим житловим приміщенням із самостійним входом та може бути виділена як окремий об'єкт нерухомості.

Спір щодо визначення розміру часток між сторонами відсутній, але відповідач відмовляється нотаріально оформити договір про поділ майна, що є у спільній частковій власності з метою поза судового порядку врегулювання спору та проведення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, а саме окремих домоволодінь.

Будь-яких самочинних об'єктів та прибудов до вищезазначеного домоволодіння не має.

Позивачі не можуть володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, без згоди та особистої участі відповідача, а тому бажають виділити в окреме домоволодіння 16/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, що належать останнім на праві спільної часткової власності в окреме не рухоме майно.

Позивачі в судове засідання не з'явились, надіслали суду заяви з проханням розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримали та просять здійснити відповідний виділ. Судові витрати бажають залишити по фактично понесеним.

Відповідач в судове засідання не з'явився, надіслав суду заяву з проханням розглянути справу без його участі, позовні вимоги визнав повністю, погоджується з позовними вимогами.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_1 та ОСОБА_2, являються власниками 16/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, а саме: сіни «а», сіни «а1», хлів «Б», льох «Б1», хлів «г», льох «Г1», вбиральня «Д», огорожа №1, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 15.10.1999 року (а.с. 9).

Інші 9/25 частини вищезгаданого домоволодіння належить ОСОБА_3, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 23.03.2016 року (а.с. 23).

Згідно розпорядження міського голови № 35-р від 19.02.2016 року вулицю Енгельса в м. Гайворон Кіровоградської області перейменовано на вулицю Поштову (а.с. 30).

Належна позивачам частина будинку фактично є окремим житловим приміщенням із самостійним входом та може бути виділена як окремий об'єкт нерухомості, про що свідчить технічний паспорт ( а.с. 10-15).

Позивачі мають державний акт на право приватної власності на земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель і споруд розміром 0,0891 га., по АДРЕСА_1, що є пропорційно до частини домоволодіння (а.с. 20-21).

Належна відповідачу частина будинку фактично теж є окремим житловим приміщенням із самостійним входом та може бути виділена як окремий об'єкт нерухомості, про що свідчить технічний паспорт та висновок щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна ( а.с. 25-29).

Будь-яких самочинних об'єктів та прибудов до вищезазначеного домоволодіння не має.

Сторони погодилися з виділом часток в натурі, так як даний будинок вже давно розділений між співвласниками на два окремих житлових приміщення з обладнаними окремими входами та підведеними до кожного з них окремо всіма комунікаціями. Спірне домоволодіння зареєстровано за трьома співвласниками. Тому, в даній ситуації відсутні перешкоди у виділенні частки житлового будинку в натурі.

Відповідно до рішення виконкому Гайворонської міської ради Кіровоградської області № 172 від 12 жовтня 2015 року (а.с. 17) надано згоду гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 на виділення їхньої 16/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, в окреме домоволодіння. Надано згоду гр. ОСОБА_3 на виділення його 9/25 частини житлового будинку по АДРЕСА_1, в окреме домоволодіння. Залишено за окремим домоволодінням гр. ОСОБА_2 та гр. ОСОБА_1 адресний номер - "АДРЕСА_1". Присвоєно окремому домоволодінню гр. ОСОБА_3 адресний номер - "АДРЕСА_2".

Як вбачається з матеріалів справи, позивач у позовній заяві просить суд провести поділ будинку між власниками і як правову підставу позову зазначає ст.364 ЦК України.

Судом встановлено, що спірні правовідносини регулюються главою 26 ЦК України-Право спільної власності.

Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділено в натурі між співвласниками, згідно ч.1 ст.367 ЦК, за домовленістю між ними.

Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності у відповідності до положення ч 1 ст.364 ЦК. Якщо виділ у натурі із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина 2 ст.183 ЦК), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової компенсації або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою.

Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Суб'єктами права спільної часткової власності можуть бути фізичні особи, юридичні особи, держава, територіальні громади.

Тобто, з аналізу вказаних вище правовстановлюючих документів та положень статті 356 ЦК України вбачається, що позивачі та відповідач і є суб'єктами спільної часткової власності.

Статтею 358 ЦК України передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Якщо договір між співвласниками про порядок володіння та користування спільним майном відповідно до їхніх часток у праві спільної часткової власності посвідчений нотаріально, він є обов'язковим і для особи, яка придбає згодом частку в праві спільної часткової власності на це майно.

Положеннями статті 364 цього ж Кодексу встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Договір про виділ у натурі частки з нерухомого спільного майна укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню.

Майно учасників спільної часткової власності за наявності спору між ними ділиться в натурі, коли це можливо без не розмірної шкоди для його призначення. Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих у п.6 постанови від 04 жовтня 1991 р. №7 з наступними змінами та доповненнями «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», виділу натурі часток жилого будинку можливий, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом.

Як врегульовано Інструкцією щодо проведення поділу, виділу та розрахунку часток об'єктів нерухомого майна, затвердженою Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 18.06.2007 N55(1.2.) поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна. Поділ та виділ частки в натурі здійснюється відповідно до законодавства з наданням Висновку щодо технічної можливості поділу об'єкта нерухомого майна, або Висновку щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об'єкта нерухомого майна.

Поділ майна між співвласниками є однією з підстав для припинення права спільної часткової власності. Таким чином, юридичним наслідком поділу майна завжди є припинення права спільної часткової власності між колишніми учасниками. Спорідненість правовідносин поділу та виділу ґрунтується на тому, що можливість поділу, як і виділу, залежить від того, чи є річ за своїми характеристиками подільною або не подільною.

Згідно ст..319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджується своїм майном на власний розсуд.

За умовами ч.1 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Судові витрати по справі, залишити по фактично понесеним.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10,11,60,209,212-215, 218 ЦПК України, ст.ст.183, 319, 321, 356, 358, 364, 367, ЦК України, постановою Пленуму ВСУ "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право власності громадян на жилий будинок" від 04 жовтня 1991р.№7.

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про виділ частки в окремий об'єкт нерухомого майна - задовільнити.

Припинити право спільної часткової власності ОСОБА_1, ОСОБА_2 на 16/25 частин та ОСОБА_3 на 9/25 частини домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами.

Виділити в натурі, що належить на праві власності ОСОБА_1 та ОСОБА_2 16/25 частину домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, в окреме домоволодіння АДРЕСА_1, а саме:

кімната 1-2, площею 26,00 кв.м; кімната 1-3, площею 8,30 кв.м; кімната 1-5, площею 11,70 кв.м; кімната 1-6, площею 14,30 кв.м; кухня 1-4, площею 14.20 кв.м; коридор 1-1, площею 6,90 кв.м; сіни-І, площею 8,80 кв.м загальною площею 90,20 кв.м.

господарські споруди, які складаються з сарай «Г», площею 73,30 кв.м; погріб «Г1», площею 10,0 кв.м; сарай»г» площею 6,90 кв.м; вбиральня «Д» площею 2,20 кв.м; огорожа №1 площею, 156,0 кв.м.

Виділити в натурі, що належить на праві власності ОСОБА_3 9/25 частину домоволодіння АДРЕСА_1 з надвірними спорудами, в окреме домоволодіння АДРЕСА_2, а саме:

сіни 1-1, площею 4,50 кв.м; сіни 1-2, площею 8,50 кв.м; сіни 1-3, площею 3,90 кв.м; коридор 1-4, площею 5,30 кв.м; кімната 1-5, площею 9,60 кв.м; кімната 1-6, площею 6,0 кв.м; кімната 1-7, площею 13,40 кв.м загальною площею 51,20 кв.м.

господарські споруди, які складаються сарай «Б», площею 22,50 кв.м; погріб із шийкою «Б1 В», площею 9,70 та 3.10 кв.м; ворота «№1» площею 4,5 кв.м.

Судові витрати залишити за позивачами по фактично понесеним.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Кіровоградської області через суд першої інстанції (Гайворонський районний суд) шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Суддя: І. В. Панасюк

Дата документу 14.11.2016