АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4281/16 Справа № 191/4159/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Прозорова М.Л.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 року

08 листопада 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючої судді: Прозорової М.Л.,

суддів: Максюти Ж.І., Макарова М.О.,

при секретарі: Сахарову Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою

публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк

на заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А:

У грудні 2015 року ПАТ КБ ПриватБанк звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування позовних вимог ПАТ КБ ПриватБанк посилався на те, що 03.07.2008 року між ним та відповідачем ОСОБА_2 був укладений кредитний договір № DNL0AN02008277, на підставі якого відповідач отримала кредит в розмірі 62 951 грн. 82 коп. на строк до 02.07.2015 року та зобовязалася своєчасно погашати кредит та сплачувати проценти за користування ним. З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору відповідачем, 03.07.2008 року між позивачем та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № DNL0AN02008277, згідно якого останній зобовязався солідарно з позичальником відповідати перед кредитором у разі порушення умов вищезазначеного кредитного договору. В порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у звязку з чим станом на 01.12.2015 року утворилася заборгованість за кредитом в загальному розмірі 335 870 грн. 87 коп., яка складається з заборгованості за кредитом в розмірі 46 238 грн. 79 коп., заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 43 352 грн. 13 коп., заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10 615 грн. 73 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 219 432 грн. 27 коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 250,00 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 15981 грн. 95 коп. Позивач просив суд стягнути з відповідачів солідарно вищезазначену суму заборгованості за кредитним договором, а також судові витрати по справі в розмірі 3654,00 грн. (а.с.2-3).

Заочним рішенням Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29.03.2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Суд стягнув солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк заборгованість за кредитним договором № DNL0AN02008277 від 03.07.2008 року станом на 01.12.2015 року в розмірі 46 238 грн. 79 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом в розмірі 43 352 грн. 13 коп., заборгованість по комісії за користування кредитом в розмірі 10 615 грн. 73 коп., штрафу (фіксована сума) в розмірі 250 грн., штрафу (процентна складова) в розмірі 15 981 грн. 95 коп.

Також суд стягнув з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк судові витрати по сплаті судового збору по 881 грн. 66 коп. з кожного відповідача.

В решті позовних вимог суд відмовив (а.с.40-41).

В апеляційній скарзі ПАТ КБ ПриватБанк ставить питання про скасування рішення в частині відмови у стягненні пені та ухвалити в цій частині нове рішення, яким задовольнити позовну вимогу про стягнення пені, залишивши в іншій частині рішення без змін, посилаючись на те, що судом порушені норми матеріального та процесуального законодавства (а.с.43-45).

Перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що скаргу необхідно задовольнити частково, а рішення суду скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що 03.07.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_2 був укладений кредитно-заставний договір № DNL0AN02008277, згідно умов якого відповідач отримала кредит в розмірі 62 951 грн. 82 коп. на строк до 02.07.2015 року з метою придбання транспортного засобу, оплати коштів за реєстрацію транспортного засобу, оплати вартості поліса обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності тощо(а.с.12-17).

З метою забезпечення належного виконання умов кредитного договору відповідачем, 03.07.2008 року між ПАТ КБ ПриватБанк та ОСОБА_3 був укладений договір поруки № DNL0AN02008277, згідно якого останній зобовязався солідарно з позичальником відповідати перед кредитором у разі порушення умов вищезазначеного кредитного договору (а.с.19).

З розрахунку заборгованості вбачається, що в порушення умов кредитного договору відповідач кредит не сплачує, у звязку з чим станом на 01.12.2015 року утворилася заборгованість за кредитом в загальному розмірі 335 870 грн. 87 коп., яка складається з: заборгованості за кредитом в розмірі 46 238 грн. 79 коп.; заборгованості по процентам за користування кредитом в розмірі 43 352 грн. 13 коп.; заборгованості по комісії за користування кредитом в розмірі 10 615 грн. 73 коп.; пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором в розмірі 219 432 грн. 27 коп.; штрафу (фіксована сума) в розмірі 250,00 грн.; штрафу (процентна складова) в розмірі 15 981 грн. 95 коп. (а.с.4-6).

За таких обставин, в силу діючого законодавства, а саме: ст.ст. 610,629 ЦК України суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем порушено зобовязання за договором, забезпеченого договором поруки, які є обовязковими для сторін і вважав на підставі ч.2 ст. 1050 ЦК України правомірною вимогу позивача про дострокове повернення всієї частини позики, що залишилася, та процентів.

У даній частині рішення не оскаржене.

Відмовляючи ПАТ КБ ПриватБанк в задоволенні позовних вимог про стягнення пені за несвоєчасність виконання зобовязання, суд першої інстанції виходив з подвійної відповідальності відповідача за одне і те саме порушення зобовязання.

Проте з таким висновком колегія суддів не погоджується.

Всупереч зазначеним вимогам закону, суд першої інстанції не звернув уваги на надані позивачем належні докази на підтвердження позову, зокрема, розрахунок заборгованості за кредитним договором щодо пені за несвоєчасне виконання зобовязань, який не спростований відповідачем.

Відповідно до правової позиції, викладеної Верховним Судом України у постанові від 03.09.2014 року (справа №6-100 цс 14), яка, в силу ст. 360-7 ЦПК є обовязковою для суддів, за правилами п.1 ч.2 ст. 258 ЦК України період, за який нараховується пеня за прострочення виконання зобовязання, не може перевищувати один рік, виходячи з правової природи пені, яка нараховується за кожен день прострочення, право на позов про стягнення пені за кожен окремий день виникає щодня на відповідну суму, а позовна давність за позовом про стягнення пені відповідно до статті 253 ЦК України обчислюється по кожному дню, за який нараховується пеня, окремо, починаючи з дня, коли кредитор дізнався або повинен був дізнатися про порушення права.

Як вбачається з матеріалів справи, позов у цій справі предявлено 14.12.2015 року.

Вимоги про стягнення пені банком заявлено за період до з 01.01.2013 року по 01.12.2015 року, тобто за період більше ніж один рік (а.с.4-6). Але відповідачем не було заявлено клопотання про застосування строків позовної давності.

Розмір пені за вказаний період відповідно до уточненого розрахунку, наданого суду апеляційної інстанції, складає 219 432 грн. 27 коп.

Частиною третьою статті 551 ЦК України передбачено, зокрема, що розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків.

Отже, частина третя статті 551 ЦК України з урахуванням положень статті 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та частини четвертої статті 10 ЦПК України щодо обовязку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що її розмір значно перевищує розмір збитків.

Така правова позиція наведена у постанові Верховного Суду України від 03.09.2014 року в справі № 6-100 цс 14.

У справі встановлено, що розмір пені в сумі 219 432 грн. 27 коп.значно більший від розміру боргового зобовязання (заборгованості за кредитом та нарахованих процентів), а тому колегія суддів дійшла висновку про наявність підстав для застосування до спірних правовідносин норми частини третьої статті 551 ЦК України та зменшення розміру пені до 50 353 грн. 84 коп. згідно розгорнутого розрахунку заборгованості, наданого позивачем в суді апеляційної інстанції.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ КБ ПриватБанкпідлягає частковому задоволенню, а рішення суду в частині відмови в задоволенні позовних вимог про стягнення пені скасуванню, ухваливши в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог, яким стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ ПриватБанк пеню за несвоєчасність виконання зобовязання в розмірі 50 353 грн. 84 коп. В іншій частині рішення залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303,307,309,316,319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк задовольнити частково.

Заочне рішення Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 березня 2016 року скасувати в частині відмови в задоволенні позовних вимог публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені та ухвалити в цій частині нове рішення.

Позовні вимоги публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення пені задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3 на користь публічного акціонерного товариства комерційного банку ПриватБанк пеню за несвоєчасність виконання зобовязання в розмірі 50 353 грн. 84 коп.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення та протягом двадцяти днів може бути оскаржене у касаційному порядку.

Головуючий

Судді: