РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді Чередник В.Є.

при секретарі Недосєкіній В.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна, -

В С Т А Н О В И В:

15.07.2016 р. позивач ОСОБА_1 через свого представника ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, в якому просив суд визнати за ним право власності на ? частину обєктів нерухомого майна: квартиру АДРЕСА_1 (загальна площа 58,9 кв.м); квартиру АДРЕСА_2 (загальна площа 184,4 кв.м); квартиру АДРЕСА_3 (загальна площа 59,2 кв.м); квартиру АДРЕСА_4 (загальна площа 46,5 кв.м); нежитлові приміщення підвальної частини №1,2,4-11 в літ. «А-3», загальною площею 158,7 кв.м. по вул.Мироносицькій, 76 в м.Харкові; нежитлові приміщення підвальної частини №12-:-24 житлового будинку літ. «А-3», загальною площею 186,4 кв.м. по вул.Мироносицькій, 76 в м.Харкові; нежитлові приміщення 1-го поверху №-1-:-6.І в літ. «А-5», загальною площею 108,4 кв.м. по вул.Сумській, 116 в м.Харкові; судові витрати просить покласти на відповідача.

В обґрунтування позову позивач посилався на те, що сторони з 13.07.1990 року до 11.11.2003 року перебували у законному шлюбі, який було розірвано, а у період з 11.11.2003 до 01.04.2014 року фактично продовжували жити однією родиною, що встановлено заочним рішенням Київського районного суду м.Харкова по справі № 640/3435/15-ц від 17.05.2015 року. У перелік майна, яке зазначене у даному рішенні, не увійшли вищевказані обєкти нерухомого майна, які на думку позивача належали та були оформлені на ім`я відповідача. На разі сторонам не вдалось встановити домовленість щодо поділу майна та погодити суму компенсації, через що позивач змушений звернутись до суду з позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 в повному обсязі підтримувала позовні вимоги і просила їх задовольнити, з підстав, викладених у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_5, надала суду письмові заперечення і в судовому засіданні просила у задоволенні позову відмовити, у звязку з тим, що спірні обєкти не належать ОСОБА_2, а їх власниками є інші особи.

Суд, вислухавши думку представників сторін, дослідивши матеріали справи та надані докази, вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено та сторонами не заперечено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 сторони знаходились у зареєстрованому шлюбі з 13.07.1990 року по 11.11.2003 року, після чого шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу сторони фактично до 01.04.2014 року продовжували жити однією сім`єю, що підтверджується заочним рішенням Київського районного суду міста Харкова по справі № 640/3435/15-ц від 17.05.2015 року, яке залишене в силі ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 08.07.2015 року і ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24.09.2015 року./ а.с.19-29/

Відповідно до ст.60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч. 1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними

На підставі ст.71 СК України майно, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом.

Як вбачається з рішення Київського районного суду міста Харкова по справі № 640/3435/15-ц від 17.05.2015 року було встановлено факт сумісного проживання сторін та набуття майна, на перелік якого було встановлено правовий режим спільна сумісна власність і поділено між сторонами по ? частці.

Приписами ч.4 ст.60 ЦПК України встановлено, що доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Досліджуючи надані позивачем інформаційні довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 20.05.2016 року №59564673, як доказ належності вказаного майна відповідачу, встановив, що обєкти належать іншим власникам. Так:

-квартири №4-а, №3, №4, по вул.Мироносицькій, 76 в м.Харкові і квартира АДРЕСА_4 - приватна власність ОСОБА_6 на підставі укладених угод (договори купівлі-продажу №7626 від 28.12.2006 року, №7618 від 28.12.2006 року, №7622 від 28.12.2006 року, договору дарування №859 від 05.03.2015 року).

-нежитлові приміщення підвальної частини №1,2,4-11 в літ. «А-3», загальною площею 158,7 кв.м. по вул.Мироносицькій, 76 в м.Харкові є приватною власністю ОСОБА_6 на підставі договору купівлі-продажу Р№1468 від 19.03.2007 року.

-нежитлові приміщення підвальної частини №12-:-24 житлового будинку літ. «А-3», загальною площею 186,4 кв.м. по вул.Мироносицькій, 76 в м.Харкові приватна власність ТОВ «Оскар» на підставі договору купівлі-продажу р.№894 від 31.03.2011 року./ а.с.30-47/

Вищенаведене підтверджується інформаційними довідками з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.11.2016 року (№72436273, 72436803, 72437125, 72439220, 72438427, 72437450, 72440858), наданими представником відповідача під час розгляду справи по суті./ а.с. 79-97/

Будь-яких доказів щодо недійсності вищенаведених угод позивач до матеріалів справи не надав.

Таким чином, судом встановлено, що майно, яке є предметом позовних вимог не належить до спільного сумісного майна набутого сторонами в період шлюбу та не може бути предметом поділу встановленого ст.60, ч.1 ст.70, ст.71 СК України.

Нежитлові приміщення 1-го поверху №-1-:-6.І в літ. «А-5», загальною площею 108,4 кв.м. по вул.Сумській, 116 в м.Харкові є приватною власністю ОСОБА_2 на підставі рішення Київського районного суду м.Харкова від 29.07.2005 року по справі №2-7550/05 (додаткове рішення Київського районного суду м.Харкова від 19.09.2005 року по справі №2-7550/05/05), обєкт нежитлові приміщення 1-го поверху №№ 13-1-:-13-5, 13-2а, 13-7 в літ. «А-5», загальною площею 122,6 кв.м.

Даний обєкт був предметом розгляду у цивільній справі №640/3435/15-ц у Київському районному суді м.Харкова і увійшов в вичерпний перелік майна, яке є спільною сумісною власністю, про що свідчить судове рішення від 17.04.2015 року (Інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 07.11.2016 року № 72440858).

При таких обставинах дана вимога є безпідставною, з огляду на ч.3 ст.61 ЦПК України.

Жодних доказів, які б спростовували дані висновки, стороною позивача суду не надано та в судовому засіданні не встановлено.

Суд сприяє всебічному і повному зясуванню обставин справи та оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

В судовому засіданні представник позивача вважала обґрунтованим звернення позивача саме до ОСОБА_2 та саме з даними вимогами. Правом заявлення клопотань щодо заміни неналежного відповідача чи уточнення позовних вимог, як було роз»яснено судом, не скористалась.

Відповідно до ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом.

На підставі вищезазначеного, аналізуючи надані докази та даючи їм правову оцінку, враховуючи встановлені судом і наведені вище обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними та безпідставними, у звязку з чим задоволенню не підлягають.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 66-71 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України, ст.ст. 10,11, 60, 88, 209, 212, 214-215, 218 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ сумісно набутого майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржено шляхом подачі протягом 10 днів з дня проголошення рішення до Київського районного суду м. Харкова апеляційної скарги.

Суддя -