АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого: Невідомої Т.О.

суддів: Гаращенка Д.Р., Пікуль А.А.

секретар: Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року у цивільній справі за позовом Заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про визнання незаконним рішення, визнання державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, яке існувало до порушення,

№ апеляційного провадження: №22-ц/796/15240/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Піхур О.В.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Невідома Т.О.
в с т а н о в и л а :

Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року у справі за позовом Заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про визнання незаконним рішення, визнання державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, яке існувало до порушення.

Не погодившись із такою ухвалою суду ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм процесуального права, просила ухвалу суду першої інстанції скасувати та передати питання на новий розгляд до суду першої інстанції. Зазначає, що обставини, наведені в заяві про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, є істотними, а тому заява підлягає задоволенню, а рішення районного суду скасуванню.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 апеляційну скаргу підтримала та просила її задовольнити з наведених в ній підстав.

В судове засідання особисто ОСОБА_2, Заступник прокурора м. Києва, представник Київської міської ради, ОСОБА_3, представник Департаменту земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації не з'явилися, про час та місце апеляційного розгляду справи повідомлені належним чином, ОСОБА_2 забезпечив явку в судове засідання свого уповноваженого представника, а тому, колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 305 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які з'явилися в суд апеляційної інстанції, з'ясувавши обставини справи та оговоривши доводи апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року визнано незаконним та скасовано рішення Київської міської ради від 29 жовтня 2009 року № 658/2727 «Про передачу громадянину ОСОБА_3 у приватну власність земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на АДРЕСА_1», визнано недійсним, виданий ОСОБА_3 державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_3, зареєстрований 22 грудня 2009 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05135, визнано недійсним, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0817 га кадастровий номер НОМЕР_1, посвідчений 31 грудня 2009 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Морозовою С.В., та зареєстрований в реєстрі за №19003, визнано недійсним виданий ОСОБА_2 державний акт на право власності на земельну ділянку НОМЕР_2, зареєстрований 22 червня 2010 року Головним управлінням земельних ресурсів виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) за № 07-7-05576, відновлено становище, яке існувало до порушення, шляхом визнання права власності на земельну ділянку по АДРЕСА_1, кадастровий номер НОМЕР_1 за територіальною громадою м. Києва в особі Київської міської ради (т.1, а.с.144-152).

Ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 06 лютого 2014 року зазначене рішення залишено без змін (т.1, а.с.223-228).

Задовольняючи позов Голосіївський районний суд м. Києва, з висновками якого погодився суд апеляційної інстанції, посилався на постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2012 року, яка залишена без змін відповідно до ухвали Київського апеляційного адміністративного суду від 06 грудня 2012 року та ухвали Вищого адміністративного суду України від 12 червня 2013 року, відповідно до якої визнано протиправним та скасовано рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року №214/2283 «Про передачу земельних ділянок товариству з обмеженою відповідальністю Мегатранс» для будівництва, експлуатації та обслуговування об'єктів рекреаційного призначення (з комплексним інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на АДРЕСА_1.

Підставою для скасування даного рішення Київської міської ради було те, що ні на стадії погодження землевпорядної документації, ні на стадії прийняття оспорюваного рішення не були внесені зміни до рішення Київської міської ради від 19 липня 2005 року №806/3381 «Про затвердження Програми розвитку зеленої зони м. Києва до 2010 року» та зміни до Генерального плану розвитку м. Києва до 2020 року, затвердженого рішення Київради від 28 березня 2002 року № 370/1804.

У травні 2016 року ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 звернулась до суду з заявою про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року у справі за позовом Заступника прокурора м. Києва до Київської міської ради, ОСОБА_3, ОСОБА_2, третя особа: Департамент земельних ресурсів Київської міської державної адміністрації, про визнання незаконним рішення, визнання державних актів на право власності на земельну ділянку недійсними, визнання недійсним договору купівлі-продажу земельної ділянки, відновлення становища, яке існувало до порушення.

В обґрунтування заяви, ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 посилалась на те, що у розумінні ч. 1 ст. 361 ЦПК України істотними обставинами, які служать підставою для перегляду рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року є лист Департаменту містобудування та архітектури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) № 5007/0/12/27-16 від 12 квітня 2016 року зі змісту якого стало відомо, що відповідно до п. 30 рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань» затверджено містобудівне обґрунтування щодо внесення містобудівної документації та визначення параметрів будівництва об'єктів рекреаційного призначення (з комплексом інженерно-транспортним облаштуванням та благоустроєм території) та для житлової забудови на АДРЕСА_1, що на його думку спростовує висновок суду про те, що земельну ділянку разом, з іншими землями на АДРЕСА_1 на момент прийняття спірного рішення було віднесено до зони земель рекреаційного призначення.

Відмовляючи у задоволенні заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами, суд першої інстанції виходив з того, що обставини, на які посилається заявник, як на нові обставини, не можуть бути визнані нововиявленими, про їх наявність стороні було відомо на час розгляду справи та вони досліджувались судом, крім того вони не відносяться до предмета доказування у даній справі та не можуть вплинути на суть вирішення спору, а відтак відсутні підстави для перегляду рішення суду.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 361 ЦПК України рішення або ухвала суду, якими закінчено розгляд справи, що набрало законної сили, можуть бути переглянуті у зв'язку з нововиявленими обставинами, зокрема, істотними для справи обставинами, що не були і не могли бути відомі особі, яка зверталася із заявою, на час розгляду справи, а також скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду.

Як нововиявлені можуть розглядатися обставини, що обґрунтовують вимоги або заперечення сторін чи мають інше істотне значення для правильного вирішення справи, які існували на час ухвалення рішення або постановлення ухвали, але про них не знали і не могли знати заявник і суд.

Таким чином, за змістом наведеної норми закону, перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами є окремою процесуальною формулою судового процесу, що визначається юридичною природою цих обставин, до яких відносяться матеріально-правові факти, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а також інші факти, що мають істотне значення для правильного вирішення спору, існували на час розгляду справи і не могли бути відомі заявникові.

Отже, нововиявлені обставини за своєю юридичною суттю є фактичними даними, що в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення.

Відповідно до ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, ОСОБА_2 в своїх письмових запереченнях на пред'явлений позов, які подані в ході судового розгляду, посилався на рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань», яке вважає нововиявленою обставиною.

Також, на зазначене рішення Київської міської ради заявник посилався й в апеляційній скарзі на рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 12 липня 2013 року.

Враховуючи викладене, про існування рішення Київської міської ради від 17 вересня 2009 року № 58/2127 «Про затвердження містобудівних обґрунтувань», на яке заявник посилається як на нововиявлену обставину, йому було відомо на час розгляду справи Голосіївським районним судом м. Києва, а також на стадії апеляційного розгляду.

Зазначеним обставинам надавалась оцінка в ході розгляду справи.

Також колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що рішення Київської міської ради № 58/2127 від 17 вересня 2009 року не відноситься до предмета доказування у даній справі, оскільки в основу рішення покладена постанова Окружного адміністративного суду м. Києва від 01 березня 2012 року, яка на час розгляду заяви про перегляд рішення за нововиявленими обставинами набрала законної сили.

За таких обставин суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для перегляду вищевказаного рішення суду у порядку статті 361 ЦПК України.

З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала постановлена судом першої інстанції з додержанням вимог закону, що відповідно до пункту 1 частини 1 статті 312 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення ухвали суду без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 312, 314, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили, шляхом подання касаційної скарги до цього суду.

Головуючий: Т.О. Невідома

Судді: Д.Р. Гаращенко

А.А. Пікуль