АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року колегія суддів cудової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва у складі

головуючого судді Музичко С.Г.,

суддів Кирилюк Г.М., Рейнарт І.М.

при секретарі Чумаченко А.П.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Салеомон АртемаАндрійовича на ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року у цивільній справі за скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапоненко Роман і партнери», заінтересована особа - старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Салеомон Артема Андрійовича на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року скаргу ТОВ «Гапоненко Роман і партнери», заінтересована особа - старший державний виконавець Відділу державної виконавчої служби Шевченківського РУЮ в м. Києві Салеомон А.А. на постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, задоволено частково.

Визнано незаконною постанову державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві СалеомонаА.П. ВП №50322143 про відмову у відкритті виконавчого провадження від 26.02.2016 року.

Зобов'язано державного виконавця ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві розглянути питання про відкритті виконавчого провадження на підставі виконавчого иста від 14.12.2015 року про справі за заявою представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Гапоненко Роман і партнери», про надання дозволу на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при Торгово-промисловій палаті України.

Не погоджуючись з ухвалою суду старший державний виконавець ВДВС Шевченківського РУЮ в м. Києві Салеомон А.А. подав апеляційну скаргу, у якій просить оскаржувану ухвалу скасувати. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права. Вказує на те, що суд першої інстанції, зупиняючи провадження у справі, недостатньо дослідив обставини по справі. Вважає, що суд може досліджувати інші докази та доводи сторін у справі на час проведення експертизи.

В судове засідання державний виконавець не з`явився, про розгляд справи повідомлений.

Представник банку підтримав подану ним апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Задовольняючи скаргу, суд першої інстанції виходив з того, що дії державного виконавця, пов'язані з відмовою у відкритті виконавчого провадження, суперечать вимогами Закону України «Про виконавче провадження», оскільки належним чином не було перевірено наявність у боржника майна.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно зі статтею 19 Конституції України,України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

У силу статті 14 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів влади, посадових чи службових осіб і підлягають виконанню на всій території України, а їх невиконання є підставою для відповідальності, встановленої законом.

Відповідно до ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, 14.12.2015 року Шевченківським районним судом м. Києва було постановлено ухвалу про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення міжнародного комерційного арбітражного суду при торгово-промисловій палаті України від 2011 року по справі АС №121/2011 про стягнення з FSDELITYForMachineru&EquipmentSAL на користь ТОВ «Міжнародна Юридична Компанія «Гапоненко Роман і Партнери» рахунок № 8370 відкритий в АТ «ОТП АНК»

26.02.2016 року старшим державним виконавчем ВДВС Шевченківського РУЮ у м.Києві Салеоном А.А. було винесено постанову про відмову у відкриті виконавчого провадження на підставі п. 8 ч. 1 ст. 26 ЗУ «Про виконавче провадження».

Відповідно до вимог ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 383 ЦПК України встановлено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з ч. 2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Частина 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» містить вимоги до виконавчого документа, у якому зокрема має бути зазначено й індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи). Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 26 цього Закону у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам ст. 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом із тим п. 3 ч. 3 ст. 11 Закону надає право державному виконавцю при здійсненні виконавчого провадження з метою захисту інтересів стягувача одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Такий висновок узгоджується з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постановах від 21 травня 2014 року у справі № 6-45цс14 та 25 червня 2014 року у справі № 6-62цс14, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковими для всіх суб'єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить зазначену норму права, та для всіх судів України; суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішенням Верховного Суду України.

Встановивши, що підставою для відмови державного виконавця у прийнятті до свого провадження виконавчих листів та відмови у відкритті виконавчого провадження стало саме не зазначення у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номеру боржника і стягувача, місцевий суд дійшов вірного висновку щодо незаконності дій виконавчої служби та скасування постанов старшого державного виконавця від 14.12.2015 року.

Тому, відсутність у виконавчому листі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови державним виконавцем у відкритті виконавчого провадження.

Твердження апелянта, що боржник є іноземною компанією та знаходиться і за адресою: Ліванська Республіка, Бейрут, Адлейх, вул.Мечака, ЧаміБілдінг, оф. 602, як наслідок стягувачу необхідно звертатися із відповідним запитом про ідентифікаційний код боржника, не є доцільним, не заслуговує на увагу.

Відповідно до положень ст.1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів.

Відповідно до ч.1 ст.52 цього Закону звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.

Частиною 2 цієї норми Закону передбачено, що стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності.

Відповідно до вимог ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно та в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ураховуючи наведене, державним виконавцем неправомірно були винесено постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження, оскільки належним чином не перевірено наявність майна, статутного капіталу ТОВ «Літос Актив» ,тому суд дійшов помилкового висновку про те, що державний виконавець виконавчі дії з дотриманням вимог Закону України «Про виконавче провадження».

Справа судом розглянута повно та об'єктивно. Норми матеріального і процесуального права застосовано правильно.

Інші доводи апеляційної скарги недоведені та містяться лише на формальних міркуваннях.

Відповідно до ст. 312 ЦПК України Апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо визнає, що судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 312, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу старшого державного виконавця Відділу державної виконавчої служби Шевченківського районного управління юстиції в м. Києві Салеомон Артема Андрійовича відхилити.

Ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня отримання копії ухвали шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий

Судді