Провадження № 2/201/598/2016р.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016р. Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого - судді - Ткаченко Н.В.

при секретарі Кірієнко Ю.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська у м. Дніпрі цивільну справу за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу та за зустрічним позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» про визнання недійсним договору факторингу №15, укладеного 28.11.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс», а також визнання недійсним договору факторингу без номеру, укладеного 28.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи»,

ВСТАНОВИВ:

03.09.2015р. ТОВ «Кредитні ініціативи» звернулося до Жовтневого районного суду

м. Дніпропетровська із позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за договором № 0301/0608/71- 119 від 17.06.2008р. у розмірі 19 987 105,69 грн., з яких: за кредитом: 392 425 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р. становить 8 841 752,40 грн.; за відсотками: 291 712,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 6 572 597,45 грн.; пеня за останній календарний рік: 202 953,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р. становить 4 572 755,84 грн.

В позові ТОВ «Кредитні ініціативи» посилалося на те, що 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» було укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.

В свою чергу 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір факторингу, на підставі якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 0301/0608/71- 119 від 17.06.2008р., укладеним між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою ОСОБА_1, відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 400 000 доларів США, однак не повернула його у встановлений у договорі строк, у зв'язку з чим виникла заборгованість.

Представник позивача ОСОБА_2 (діє за дорученнями від 06.10.2015р. та 05.10.2016р. а.с. № 136 т. № 1 та а.с. № 10 т. №2) також надавала письмові пояснення по справі 25.02.2016р. (а.с. № 133-135 т. № 1) та двічі письмові заперечення на зустрічну позовну заяву (а.с. № 169-172, 226-227 т. № 1), а також двічі заперечення на заяви представника відповідачки про витребування доказів (а.с. № 185, 242 т. № 1).

Відповідачка ОСОБА_1, заперечуючи проти позовних вимог, звернулася до суду із зустрічним позовом, в якому просила визнати недійсними договір факторингу №15 від 28.11.2012р., укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та договір факторингу без номеру від 28.11.2012р., укладений між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» (а.с. № 156-158 т. № 1).

Вимоги обґрунтовувала тим, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не отримало генеральної ліцензії для здійснення валютних операцій, тому незаконно 28.11.2012р. між ТОВ «Кредитні ініціативи» та ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» був укладений договір факторингу без номеру, як наслідок ТОВ «Кредитні ініціативи» незаконно набуло право вимоги заборгованості за кредитним договором «0301/0608/71-119» щодо неї.

18.10.2016р. відповідачка ОСОБА_1 змінила та доповнила зустрічні позовні вимоги, які обґрунтовувала тим, що договір факторингу №15 від 28.11.2012р., укладений між ПАТ «Сведбанк» та ТОВ «ФК «Вектор Плюс», не відповідає вимогам ч.2. ст.207 ЦК України, оскільки договір не підписаний на кожній сторінці і підпис уповноваженої особи банку не скріплений печаткою банку (а.с. № 1-3 т.№ 2).

Крім того, представник відповідачки ОСОБА_1 ОСОБА_3 (діє за договором від 18.02.2016р. (а.с. № 183 т. №1) в ході судового розгляду зазначала, що підпис уповноваженої особи зі сторони ПАТ «Сведбанк», а саме голови правління пана Райнера Мюллера-Ханке на різних аркушах договору факторингу №15 різниться за кількістю букв, їх окремих елементів, форми завитків та їх кількістю.

Представники позивача та відповідачки приймали участь у чисельних судових засіданнях по справі, під час яких розглядалося безліч клопотань про витребування (забезпеченням) доказів, прийняття зустрічного позову, тощо (а.с. №121-122, 124, 125-126, 178, 179, 189, 190, 203, 204-206, 208,215, 216, 220, 221, 231, 232-233, 235, 241, 256 т. № 1).

В ході судового засідання 21.04.2016р. було ухвалено про розгляд справи за відсутності одного з відповідачів ТОВ ФК «Вектор Плюс» (а.с. № 204зв.стор. т. №1).

Розгляд справи 19.10.2016р. було закінчено також за відсутності представників ТОВ «Кредитні ініціативи» ТОВ «Кредитні ініціативи» та ОСОБА_1 з урахуванням письмових заяв останніх від 19.10.2016р. та 18.10.2016р. відповідно (а.с. № 4, 5 т. № 2).

При прийняті такого рішення судом також враховано те, що позиція відповідачки за основним позовом ОСОБА_1 суду відома, по-перше, з її письмових заперечень по справі (а.с. № 129-131 т. № 1), по-лруге, з двох редакцій її зустрічного позову (а.с. № 156-158 т. № 1 та а.а. № 1-3 т. № 2).

Також судом враховано й те, що при розгляді справи порушені розумні строки розгляду справи, оскільки чисельними заявами сторона відповідачки ОСОБА_1 (або її представник) про витребування (забезпеченням) доказів фактично затягувала розгляд справи, клопотання про призначення почеркознавчої експертизи так і не заявила, замість цього 18.10.2016р. лише уточнила зустрічну позовну заяву (а.с. № 233 т. № 1, а.с. №1-3 т. № 2).

Представник позивача, отримавши в суді 19.10.2016р. уточнений зустрічний позов надала суду заяву, з якої вбачалось, що додатковий час для ознайомлення з нею представнику був не потрібен. Витребувані судом 04.07.2016р. за клопотанням представника відповідачки ОСОБА_1 оригінали документів про сплату ціни продажу по договорам факторінгу разом із заявою від 19.10.2016р. надала, суд долучив копію після звірки з оригіналом (а.с. № 233 т. № 1, а.с. № 5, 6 т. № 2).

Отже, у суду були всі підстави для винесення рішення суду за відсутності сторін (їх представників) за загальних засадах ЦПК України (не заочне).

Розгляд справи 19.10.2016р. відбувався за правилами ч. 2 ст. 197 ЦПК України без фіксації судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, обєктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов висновку про задоволення первісних позовних вимог в повному обсязі та про необхідність відмови у задоволенні зустрічних позовних вимог в повному обсязі, виходячи з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості.

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Судом встановлено, що 17.06.2008р. ВАТ «Сведбанк», правонаступником якого є ПАТ «Сведбанк», та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 0301/0608/71-119, відповідно до умов якого позивач зобовязується надати позичальнику грошові кошти у вигляді кредиту у розмірі 400 000 доларів США на строк з 17.06.2008р. по 16.06.2030р. включно, а позичальник зобовязується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати неустойку та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором.

Однак, у порушення умов кредитного договору, відповідачка свої зобов'язання належним чином не виконувала, в результаті чого утворилась заборгованість за даним договором.

Встановлено, що 28.11.2012р. між ПАТ «Сведбанк», який є правонаступником ВАТ «Сведбанк», та Факторинговою компанією «Вектор Плюс» укладено договір факторингу №15, відповідно до умов якого ПАТ «Сведбанк» відступило ФК «Вектор Плюс» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками.

В свою чергу 28.11.2012р. між ТОВ «ФК «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір факторингу, на підставі якого ТОВ «ФК «Вектор Плюс» відступило ТОВ «Кредитні ініціативи» право вимоги заборгованості по кредитних договорах, укладених з боржниками, в тому числі до відповідачки ОСОБА_1 за договором № 0301/0608/71-119 від 17.06.2008р., укладеним між ВАТ «Сведбанк» та відповідачкою.

Згідно довідки ПАТ «Омега Банк», яке є правонаступником всіх прав та обовязків ПАТ «Сведбанк», підтверджено, що ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» 28.11.2012р. здійснило розрахунок у повному обсязі та в порядку встановленому договором. Вказане також підтверджується повідомленням ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» від 02.10.2013р. за вих. № 447-юр. Крім того, розрахунок між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» підтверджується платіжним дорученням №1374 від 28.11.2012р.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Судом встановлено, що 10.02.2011р. Жовтневим районним судом м. Дніпропетровська по справі №2-5169/11, за позовом ПАТ «Сведбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки, ухвалено рішення, яким вимоги ПАТ «Сведбанк» задоволені в повному обсязі та в результаті розгляду якого судом встановлені наступні факти: «Судом також встановлено, що відповідач на виконання умов кредитного договору №0301/0608/71-119 від 17.06.2008р. отримала обумовлену кредитним договором суму в розмірі 400 000 доларів США, що підтверджується копією заяви на видачу готівки №1 від 17.06.2008р. Із матеріалів справи та в судовому засіданні встановлено, що відповідачка належним чином не виконує взяті на себе договірні зобовязання щодо щомісячного повернення кредиту та сплати процентів, що призвело до утворення заборгованості».

Таким чином, факт отримання ОСОБА_1 коштів за кредитним договором №0301/0608/-71-119 від 17.06.2008р. встановлено іншим судовим рішенням. Відповідно до ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Встановлено, що рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 10.02.2011р. про звернення стягнення на предмет іпотеки за Кредитним договором №0301/0608/71-119 від 17.06.2008р. залишається не виконаним в повному обсязі, оскільки ухвалою Жовтневого районного суду м. Дніпропетровськ від 26.08.2015р. відмовлено ТОВ «Кредитні ініціативи» у видачі виконавчого листа та поновленні строку на його предявлення до виконання (а.с. № 7-9 т. № 2).

Банк свої зобовязання за кредитним договором №0301/0608/71-119 від 17.06.2008р. виконав, надавши відповідачці кредит у сумі 400 000 доларів США.

Відповідно до умов кредитного договору від 17.06.2008р., зокрема п. 1.3, позичальник сплачує банку проценти за користування кредитом у розмірі 11,9 відсотків річних (що відповідає наданому ТОВ «Кредитні ініціативи» розрахунку заборгованості від 24.04.2015р.) за весь строк фактичного користування кредитом.

П. 8.1 кредитного договору передбачено, що за порушення строків погашення заборгованості за кредитом та/або строків сплати процентів за користування кредитом позичальник сплачує пеню за кожний день прострочення в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченої заборгованості.

У порушення умов договору, відповідачка свої зобовязання належним чином не виконала, в результаті чого має прострочену заборгованість:

- за кредитом: 392 425 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 8 841 752,40 грн.;

- за відсотками: 291 712,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 6 572 597,45 грн.;

- пеня: 550 837,17 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 12 410 946,98 грн.

Заборгованість по пені за останній календарний рік за кредитним договором №0301/0608/71-119 від 17.06.2008р. складає 202 953,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р. становить 4 572 755,84 грн.

На адресу відповідачки 20.05.2015р. ТОВ «Кредитні ініціативи» була направлена досудова вимога, яку відповідачка отримала 25.05.2015р., про що надійшло повідомлення про вручення поштового відправлення. Досудова вимога позивача відповідачкою була проігнорована в повному обсязі.

Згідно п.1 ч.2 ст.11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов'язків, зокрема, є договори та інші правочини.

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно з статтею 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобовязання.

Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом, а зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти

Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до ст. 1 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідачкою за первинним позовом ОСОБА_1 не надано доказів сплати заборгованості відповідно до умов кредитного договору №0301/0608/71-119 від 17.06.2008р.

При цьому, судом враховано, що розрахунок заборгованості від 24.04.2015р. наданий ТОВ «Кредитні ініціативи» відповідачкою не оскаржувався.

Оцінюючи всі надані сторонами докази у їх сукупності за правилами ст. ст. 10, 11, 212 ЦПК України, суд вважає, що ТОВ «Кредитні ініціативи» довело, що ОСОБА_1 порушила умови кредитного договору, внаслідок чого має кредитну заборгованість.

Отже, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 за кредитним договором № 0301/0608/71-119 від 17.06.2008р. станом на 24.04.2015р. становить: 887 091,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 19 987 105,69 грн., в тому числі по кредиту 392 425 доларів США; по відсотках 291 712,71 доларів США; пеня за останній календарний рік 202 953,40 доларів США, яка і підлягає стягненню за основним позовом, який задовольняється в повному обсязі.

Враховуючи заперечення відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 та її посилання на ч. 1 ст. 1083 ЦК України, згідно якої, наступне відступлення фактором права грошової вимоги третій особі не допускається, якщо інше не встановлене договором факторингу, судом встановлено, що пунктом 2.6 договору факторингу №15 від 28.11.2012р. укладеного ПАТ «Сведбанк» із ТОВ «Вектор Плюс» визначено наступне: «Окрім випадків, передбачених у п. 2.6.5 нижче, наступне відступлення (або будь-яке інше відчуження, в т. ч. передача в заставу) Фактором Прав Вимоги Заборгованості до Боржників (як в цілому, так і будь-якої її частини) будь-яким третім особам допускається виключно за умови отримання фактором від Банку попереднього письмового дозволу (погодження) ОСОБА_4 Банку».

Що стосується згоди ОСОБА_4 ради ПАТ «Сведбанк» на укладення договору факторингу № 15 від 28.11.2012р. між ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи», то відповідно до п. 2 протоколу № 19 від 20.11.2012р. ОСОБА_4 ПАТ «Сведбанк» прийнято рішення про відступлення права вимоги (в тому числі права вимоги за договорами забезпечення) компанії, що входить до складу групи компаній «Укрборг», в тому числі: ТОВ «Факторингова компанія «Укрборг», ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс». Пунктом 4 протоколу прийнято рішення про надання дозволу компанії групи «Укрборг», що придбає права вимоги заборгованості згідно даного рішення, на наступний продаж (відступлення) прав вимоги до боржників (як в цілому, так і в будь-якої її частини) ТОВ «Кредитні ініціативи».

Даючи оцінку запереченням відповідачки за первинним позовом ОСОБА_1, суд критично оцінює її посилання на Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України №231 від 03.04.2009р., оскільки ОСОБА_5 Київського апеляційного адміністративного суду від 20.08.2013р. по справі № 2а-12909/12/2670 пункт 1 Розпорядження Державної комісії з регулювання ринків фінансових послуг України «Про віднесення операцій з фінансовими активами до фінансових послуг» № 231 від 03.04.2009р. визнано не чинним та таким, що не відповідає правовому акту вищої юридичної сили.

ОСОБА_5 набрала чинності, а тому норма п. 1 Розпорядження не діє і не може застосовуватися.

Згідно із ст. 1077 ЦК України за договором факторингу (фінанасування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобовязується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобовязання клієнта перед фактором. Зобовязання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, повязаних із грошовою вимогою, право якої він відступає.

За змістом положень п. 11 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» факторинг вважається фінансовою послугою.

У ч. 5 ст. 5 вищезазначеного Закону встановлено, що фінансові установи мають право надавати послуги з факторингу з урахуванням вимог ЦК України та цього Закону. Фінансова установа, що надає послуги з факторингу, може надавати послуги, спрямовані на одержання коштів від боржника.

Згідно ст. 1079 ЦК України, сторонами у договорі факторингу є фактор і клієнт. Клієнтом у договорі факторингу може бути фізична або юридична особа, яка є субєктом підприємницької діяльності. Фактором може бути банк або інша фінансова установа, яка відповідно до закону має право здійснювати факторингові операції.

При цьому положення глави 73 ЦК України та безпосередньо визначення операції факторингу, наведеного в ч. 1 ст. 1077 ЦК України передбачають, що клієнт відступає або зобовязується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника).

Таким чином, ні Цивільний кодекс України, ні Закон України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» не встановлюють жодних обмежень стосовно складу осіб, по відношенню до яких може здійснюватися відступлення права вимоги.

ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовими установами, які надають фінансові послуги, а саме факторинг, що відповідає положенням п. 11 ст. 4 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг», а положеннями ст. 5 цього Закону не встановлено обовязку для фінансової установи здійснювати операції з надання фінансових послуг, зокрема, факторингу, на підставі генеральної ліцензії для здійснення валютних операцій.

За таких підстав доводи відповідачки за первісним позовом ОСОБА_1 про те, що ТОВ «Кредитні ініціативи» не має необхідної ліцензії є необгрунтованими.

Згідно із Свідоцтвом серії ФК №214 від 18.09.2008р., виданим Державною комісією з регулювання ринків фінансових послуг України, ТОВ «Кредитні ініціативи» є фінансовою установою.

У відповідності до додатку до свідоцтва серії ФК №214 від 18.09.2008р. ТОВ «Кредитні ініціативи» має право здійснювати без отримання ліцензій та/або дозволів відповідно до законодавства: фінансовий лізинг, надання фінансових кредитів за рахунок власних коштів, надання поручительств, надання гарантій, факторинг.

Крім того, судом встановлено, що кредит безпосередньо видавався ПАТ «Сведбанк», а ТОВ «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» лише здійснює операції факторингу, на що має відповідний дозвіл.

Відмовляючи в задоволенні зустрічних позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до ст. 215 ЦК України, вимога про визнання оспорюваного правочину недійсним може бути заявлена як однією зі сторін правочину, так і іншою заінтересованою особою, права та законні інтереси якої порушено вчиненням правочину (п. 5 ОСОБА_5 Пленуму ВСУ №9 від 06.11.2009р. «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними».) ОСОБА_3 оскаржуваних договорів факторингу слідує, що позивачка за зустрічним позовом не є стороною вказаних договорів. При посиланні на недійсність укладених договорів факторингу між юридичними особами, чим конкретно порушено права позивачки за зустрічним позовом вона не зазначала та належних доказів суду не надала.

Права позивачки за зустрічним позовом ОСОБА_1 у спірних договорах факторингу порушені не були, оскільки істотні умови (відсоткова ставка, розмір кредиту чи строки) повернення нею кредитних коштів змінені цими договорами не були. В іншій частині доводи позивачки за зустрічним позовом також не заслуговують на увагу, оскільки вони не спростовують встановлених судом обставин по справі та не звільняють ОСОБА_1 від взятих нею на себе зобов'язань по кредитному договору № 0301/0608/71-119 від 17.06.2008р., право кредитора по якому перейшло до ТОВ «Кредитні ініціативи».

На вимогу представника відповідачки в судовому засіданні 21.04.2016р. були оглянуті нотаріальні копії договору факторингу № 15 та договору факторингу від 28.11.2012р. (а.с. № 197-199, 200-202, 205 т. № 1), а також витребувано копію Статуту ПАТ «Омега Банк» та інформацію про Голову Правління АТ «Сведбанк» станом на 28.11.2012р. (а.с. № 210-212, 224 т. № 1).

Виходячи з встановлених обставин справи, позивачка за зустрічним позовом ОСОБА_1 не довела, що діями відповідачів за зустрічним позовом порушені її права та інтереси, а тому суд вважає відсутніми підстави для визнання договорів факторингу недійсними.

При винесені рішення суду немає процесуального значення, що суд не дочекався подачі письмового клопотання сторони відповідачки ОСОБА_1 про призначення судової почеркознавчої експертизи підпису уповноваженої особи зі сторони ПАТ «Сведбанк», а саме голови правління пана Райнера Мюллера-Ханке (а.с. № 233 т. № 1), оскільки матеріали справи містили достатньо доказів для прийняття правильного рішення справи в межах предметів заявлених основного та зустрічного позовів (в редакції від 18.10.2016р.).

Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України та враховуючи результат розгляду справи (задоволення основного позову та відмову у задоволені зустрічного позову), суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654грн., та не находить підстав для стягнення на користь ОСОБА_1 з ТОВ «Кредитні ініціативи» понесених нею судових витрат при подачі зустрічної позовної заяви.

На підставі вищевикладеного, керуючись постановою Пленуму ВССУ №5 від 30.03.2012р. «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», постановою Пленуму ВСУ «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» від 06.11.2009р. № 9, ст.ст. 11, 509, 525, 526, 554, 623, 624, 625, 629, 1054, 1048, 1049, 1077, 1079 ЦК України, ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 61, 88, 169, ч. 2 ст. 197, ст. ст. 212-215 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_1 про стягнення суми боргу задовольнити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 (РНОКПП: НОМЕР_1) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (, п/р 2001 в ПАТ «Альфа-Банк», МФО: 300346) заборгованість за кредитним договором № 0301/0608/71-119 від 17.06.2008р. у розмірі 887 091,11 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р. становить 19 987 105,69 грн., з яких:

- за кредитом: 392 425 США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 8 841 752,40 грн.;

-за відсотками: 291 712,71 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р., становить 6 572 597,45 грн.;

- пеня за останній календарний рік: 202 953,40 доларів США, що за курсом НБУ станом на 24.04.2015р. становить 4 572 755,84 грн.

В задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», Товариства з обмеженою відповідальністю «Вектор Плюс» про визнання недійсним договору факторингу №15, укладеного 28.11.2012р. між Публічним акціонерним товариством «Сведбанк» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та визнання недійсним договору факторингу б/н, укладеного 28.11.2012р. між Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Вектор Плюс» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» - відмовити в повному обсязі.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3 654 грн.

Рішення суду може бути оскаржене в апеляційний суд Дніпропетровської області через Жовтневий районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів.

Суддя Ткаченко Н.В.