Справа № 629/813/16-ц
Номер провадження 2/629/586/16
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10.10.2016 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області в складі: головуючого - судді Дегтярчук М.О., за участю секретаря судового засідання Беззубенко Н.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Лозова, Харківської області, цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:Білаш ОСОБА_3, КП «Житлова управляюча компанія»Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням, -
Позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Лозівський районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в Харківській області,ОСОБА_4 про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що їй та її сім»ї належить на праві спільної сумісної власності трикімнатна квартира, яка розташована за адресою: Харківська область, м.Лозова, м-н.3АДРЕСА_1. 01.07.2000 року її донька уклала шлюб з ОСОБА_2,який є громадянином ОСОБА_5. Від даного шлюбу вони мають трьох неповнолітніх дітей. Як зазначив позивач у своєму позові, що мешкаючи в Україні, відповідач не мав посвідки на проживання і тому вона разом з співвласниками погодилися його зареєструвати за вказаною адресою для подання заяви про надання дозволу на імміграцію. Однак, в даній квартирі відповідач жодного дня не мешкав, так як працював і тимчасово перебував в місті Тула РФ та у місті Харкові. Після смерті дружини, її доньки,з червня 2011 року, відповідач створив нову сім»ю з гр.. ОСОБА_6, з якою, до її смерті у квітні 2014 року мешкав у м. Харкові. В звязку з викладеним позивач звернувся до суду і просить визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, таким,що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №41 в буд.22, що на мікрорайоні 3 у місті Лозова Харківської області та примусово зняти його з реєстраційного обліку.
05.05.2016 року через канцелярію суду відповідач подав зустрічну позовну заяву до ОСОБА_1, третя особа:ОСОБА_4 про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням,посилаючись на те,що він має неповнолітню доньку ОСОБА_7 та двох малолітніх доньок ОСОБА_8 та ОСОБА_8. Він та його дві молодші доньки зареєстровані в квартирі бабусі дітей ОСОБА_1- відповідача, за адресою: Харківська область,м.Лозова,м-н.3АДРЕСА_1. Мати дітей померла. На даний час в спірній квартирі він та його старша неповнолітня донька не проживають, фактично мешкають у м. Харкові, де він винаймає квартиру,оскільки там працює, а дві молодші доньки мешкають з бабусею, що було узгоджено між ним та ОСОБА_1 Як зазначив позивач у своїй зустрічній позовній заяві, відносини між відповідачем та ним раніше були добрі, він регулярно приїжджав до дітей, матеріально забезпечував, мав вільний доступ до квартири. Проте з березня 2015року стосунки між ними погіршилися і він вимушений був віддати ключі від квартири відповідачці,щоб уникнути сварок. Навіть коли він приїздив до дітей, то змушений був залишати пакети у сусідів. В зв»язку з тим,що він не має змоги проживати в квартирі та вільно користуватися своїм правом на житло в м. Лозова він змушений звертатися до суду з вищевказаною позовною заявою.
25.05.2016 року дані позови об»єднані в одне провадження.
Позивач відповідач та його представник адвокат ОСОБА_9 у судовому засіданні підтримали позовні вимоги у повному обсязі та прохали їх задовольнити. Зустрічну позовну заяву не визнали та заперечували проти її задоволення. Позивач - відповідач пояснила, що після смерті доньки ОСОБА_2 виїхав до м.Харкова разом зі своєю старшою донькою, де винаймає квартиру. Старша донька навчається в Харківській школі, дві молодші його доньки залишилися проживати з нею. З зятем вона раніше підтримувала доброзичливі стосунки,він приїздив до неї, спілкувався з дітьми і ніхто йому в цьому не заважав. Навіть у той час, коли між ними були доброзичливі стосунки, ОСОБА_2 ніколи в квартирі не зупинявся, навіть не ночував. До смерті її доньки вони сім»єю мешкали в м. Харкові, а коли дочка померла, він привіз до неї дітей ОСОБА_10,ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_8,ІНФОРМАЦІЯ_3, яким на день смерті її доньки виповнилося відповідно 5 років та 6 днів. Старша донька Нармін на той час вже навчалася в школі в м. Харкові, тобто за місцем їх проживання. Порадившись вони вирішили, що менші діти будуть мешкати з нею, а старша онука з батьком, оскільки вже пішла до школи. Всі діти та зять зареєстровані в її квартирі. Проте, після того як їй стало відомо,що ОСОБА_2 залишив свою неповнолітню старшу доньку на знайомих, та виїхав до ОСОБА_5, то стосунки між ними погіршилися. Він перестав займатися вихованням молодших дітей, спілкуватися з ними, надавати на них достатню матеріальну допомогу,що стало причиною зверненням до суду з позовом про позбавлення його батьківських прав. На даний час справа за її позовом про позбавлення його батьківських прав щодо двох малолітніх дітей знаходиться в провадженні суду. Також, ОСОБА_1 зазначила,що його особистих речей в квартирі немає та ніколи не було, комунальні послуги він не сплачує, в ремонтних роботах участі не приймає. Крім того, на даний час відповідач позивач перебуває в цивільному шлюбі з іншою жінкою, тому вважає, що він немає права бути зареєстрованим в її квартир, мешкає в м. Харкові в орендованій квартирі, де він може зареєструватися. Окрім того, ОСОБА_1 пояснила,що причиною неприязнених на даний час стосунків з ОСОБА_2 є той факт, що він в квітні 2015 року, перебуваючи у вказаній квартирі, разом зі своїм знайомим та знайомим йому працівником міліції, у присутності дітей, розпочав скандал, висловлював погрози на її адресу, на адресу її сина.
Відповідач - позивач та його представник- адвокат ОСОБА_11 у судовому засіданні позовні вимоги не визнали, прохали відмовити в їх задоволенні. На задоволенні зустрічної позовної заяви наполягали. Відповідач позивач в судових засіданнях 25.05.2016 року, 01.06.2016 року пояснив, що він дійсно зареєстрований у квартирі ОСОБА_1І, проте там не мешкає. Після смерті дружини добровільно покинув вказане житло, оскільки виїхав до м.Харкова на роботу,щоб матеріально забезпечити себе та своїх дітей. Також, підтвердив той факт,що стосунки з ОСОБА_1 були доброзичливі, він допомагав матеріально утримувати дітей,а потім стосунки погіршилися. Пояснив,що після смерті дружини ключі від квартири, в якій він зареєстрований у нього забрали. З дітьми він спілкується лише в школі, оскільки в квартиру не заходить,щоб не створювати конфлікту. З питанням щодо доступу до квартири до правоохоронних органів не звертався. Що стосується оплати комунальних послуг, то відповідач позивач пояснив,що ОСОБА_1 з питанням щодо оплати комунальних послуг до нього не зверталася, проте зазначив,що у тещі була пільга. Також зауважив,що чотири роки назад у м. Харкові він передав їй сто доларів саме на оплату комунальних послуг по квартирі. Окрім цього, він ще декілька раз давав їй кошти та здійснював переводи на ії ім.»я, проте на які потреби вона використовувала ці кошти йому не відомо. Участі в ремонті квартири він не приймав. Також пояснив, що з ним мешкає його старша донька, оскільки навчається в Харківській школі. Всі діти зареєстровані в квартирі ОСОБА_1. На даний час він перебуває в цивільному шлюбі, сім»я мешкає в орендованій квартирі. На час шлюбу з донькою ОСОБА_1 їх сім»я жодного дня в спірній квартирі не мешкала, особистих його речей там немає, можливо, як він зазначив залишилися його шорти та зубна щітка, коли він з дружиною заїздив до ОСОБА_1 та залишив ці речі. Підтвердив той факт,що комунальні платежі не сплачував, але інколи надавав гроші, непитаючи як ними ОСОБА_1 розпорядиться, але підтвердити факт передачі будь якої суми не може.
Після судового засідання 01.06.2016 року відповідач позивач ОСОБА_2 до жодного судового засідання не з»явився,хоча заявив, що готує клопотання про виклик свідків для підтвердження своєї позиції, про день та час розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань не заявив(а.с.135,149,161,199)
Третя особа ОСОБА_4 в судовому засіданні позовні вимоги ОСОБА_1 підтримав та прохав їх задовольнити в повному обсязі. В задоволенні зустрічної позовної заяви прохав відмовити з аналогічних підстав, висловлених ОСОБА_1
Представник третьої особи КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради в судове засідання не з»явився, надав заяву, в якій прохає справу розглядати його відсутності, винести рішення на розсуд суду(а.с.125).
Перевіривши матеріали справи, оцінивши докази у їх сукупності, суд прийшов до наступного.
Відповідно до вимог ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому згідно до ст. 391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають права власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім»ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.
У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 на праві спільної сумісної власності належить квартира за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3АДРЕСА_1 (а.с. 5).
Із копії свідоцтва про одруження, виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Лозівської міської ради Харківської області вбачається,що ОСОБА_2 перебував у зареєстрованому шлюбі з донькою позивача відповідача ОСОБА_12 (а.с.8). Від даного шлюбу вони мають одну неповнолітню та двох малолітніх дітей(а.с.10-12).
21.01.2010 року ОСОБА_12 померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану по м. Харкову Харківського міського управління юстиції(а.с.9).
Згідно довідки КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області, за адресою: Харківська область, м. Лозова, м-н 3АДРЕСА_1 зареєстровані позивач - відповідач ОСОБА_1,її син- Білаш Є.Ю., онуки-Мамедова Н.Ф.кизи,ОСОБА_8,ОСОБА_8 та зять відповідач позивач ОСОБА_2 (а.с. 6).
Відповідно до ст. 71 Житлового кодексу Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сімї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Цією статтею передбачено випадки, в яких саме за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сімї зберігається право на користування жилим приміщенням. Згідно з ч. 4 вказаної статті з дня закінчення строку відповідних обставин право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців.
З огляду на правові позиції п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» від 12.04.1985 року № 2 (зі змінами), у справах про визнання наймача або члена його сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст. 71 ЖК), необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.
За ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сімї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Статтею 3 Сімейного кодексу України визнається сім'єю спільне проживання осіб, що пов'язані спільним побутом та мають взаємні права та обов'язки.
Як встановлено в судовому засіданні, відповідач- позивач жодного дня в даній квартирі не проживав, а мешкає за іншою адресою: м.Харків,Фесенківський в»їздАДРЕСА_2, витрати по утриманню житла ніякі не несе та не приймає участь у спільному побуті, комунальні платежі не сплачує та не є членом сім»ї позивача. Оскільки,як пояснив відповідач - позивач, після смерті дружини він вдруге зареєстрував шлюб з іншою жінкою, та проживав з нею з 2011 року по день її смерті, тобто до 2014 року. Від цього шлюбу вони мають доньку. На даний час відповідач позивач перебуває у цивільному шлюбі та мешкає разом зі своєю сім»єю в м.Харків. В його сім»ї проживає старша донька від шлюбу з ОСОБА_12 Також зазначив,що в м. Харкові постійно мешкає давно,приблизно п»ять років. Ключі від квартири ОСОБА_1 у нього були до 2014 року,потім він їй повернув добровільно на її прохання.
Крім того, факт непроживання ОСОБА_2 за місцем реєстрації з 06.12.2005 року підтверджується поясненнями сусідів та довідкою,виданою КП «Житлова управляюча компанія» Лозівської міської ради Харківської області(а.с. 18,19).
Із акта,складеного мешканцями будинку №22,м-на 3,м.Лозова,Харківської області від 05.01.2016 року вбачається, що сусіди підтверджують,що неповнолітні діти: ОСОБА_10 та ОСОБА_8 зареєстровані та мешкають на протязі 6 років з рідною бабусею ОСОБА_1за адресою: Харківська область,м.Лозова,м-н.3АДРЕСА_1.
ОСОБА_7 зареєстрована за вищевказаною адресою, проте фактично мешкає та навчається в.Харків.
Мати дітей померла. Батько за адресою: Харківська область,м.Лозова,м-н.3АДРЕСА_1, не проживає(а.с.19).
Вищезазначені докази підтверджують відсутність ОСОБА_2 в квартирі позивача відповідача з 2005 року.
Причини, через які відповідач - позивач не проживав в жилому приміщенні за адресою:Харківська область,м.Лозова,м-н.3АДРЕСА_1 , понад шести місяців, не охоплюються вимогами, передбаченими ч. 3 ст. 71 Житлового кодексу Української РСР, оскільки відповідач на даний час створив іншу сім»ю, з якою проживає в м.Харкові,що підтвердив сам. Крім того, як пояснив, відповідач позивач, що за захистом своїх прав щодо надання доступу до квартири він до правоохоронних органів не звертався, в даній квартирі жодного дня не проживав,речей не завозив.
Також в судовому засіданні встановлено, що сім»я мешкала весь час в м.Харкові . Коли померла донька ОСОБА_1- до неї привезли молодших дітей, старша залишилася в батька в м.Харкові. Раніше у бабусі дітей та її зятя були нормальні відносини,він приїжджав навідувати дітей, але тільки на один день, без ночівлі та зразу відїжджав, а з весни 2015 року почалися конфлікти. ОСОБА_1 пропонувала йому залишитися в м. Лозова, проживати з дітьми, працювати в Лозівській школі тренером за спеціальністю , але останній не погодився і поїхав до Харкова.
Що стосується того факту, що ОСОБА_2 не має ключів від квартири, то ОСОБА_1 в судовому засіданні пояснила, що раніше він ключі мав, але в зв»язку з поломкою замок було поміняно і після того ОСОБА_2 ключ не давали, оскільки він приїздив, як всі були вдома, відкривали йому двері, питань з цього приводу не виникало. Старий замок прийшов у негідність і сам ОСОБА_2 топором, який взяв у сусідів,збив. Це відбулося ще до їх конфлікту.
Суд також зауважує,що факт того, що ОСОБА_2 не має відношення до вказаного житла підтверджується його власноручною заявою на ім.»я начальника Лозівського МВ ГУМВС України в Харківській області про порушення його права на спілкування з дітьми, в якій він вказує адресу ОСОБА_1,як м. Лозова,м-н.3АДРЕСА_3, замість м.Лозова,м-н.3АДРЕСА_1, робить виправлення в номері квартири і взагалі вказує, що він мешкає в м. Харкові, Фесенківський в»їздАДРЕСА_4 (а.с.154).Крім того, на протязі перебування справи на розгляді ОСОБА_2 змінив місце проживання з адреси: м. Харків, Фесенівський в»їзд, буд.8. кВ.107 на буд.12,кВ.117, пояснив, що ця квартира краща, ніж попередня.
Із ксерокопії висновку про стан здоров»я особи ОСОБА_2 від 08.09.2015 року вбачається, що за медичною допомогою ОСОБА_2 звертається саме за місцем свого фактичного проживання(а.с.205,206).
Із ксерокопії заяви ОСОБА_1 на ім.»я директора Харківської загальноосвітньої школи 1-111 ступенів № 151 Харківської міської ради Харківської області від 27.03.2015 року, ОСОБА_7 є ученицею 7 Б класу даної школи (а.с.207).
Із довідки Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 07.10.2016 року вбачається, що в провадженні суду перебуває цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування Лозівської міської ради Харківської області про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки над дітьми та за зустрічним позовом ОСОБА_2 Фаіга Кяміля до ОСОБА_1, треті особи: Служба у справах дітей Лозівської міської ради Харківської області, орган опіки та піклування Лозівської міської ради Харківської області про відібрання малолітніх дітей від іншої особи (а.с.203).
Також, в судовому засіданні були допитані свідки ОСОБА_13,ОСОБА_14. та ОСОБА_15,кожен окремо пояснили,що ОСОБА_2 за адресою: Харківська область,м.Лозова,м-н.3АДРЕСА_1 жодного дня не проживав,речей його там не має, до дітей приїздить рідко на 1 день, їхнім вихованням займається бабуся ОСОБА_1
Свідки пояснили,що не знають про факт бажання ОСОБА_2 проживати в квартирі ОСОБА_1 та про те, що у цьому йому завадила ОСОБА_1
З урахуванням наведеного, у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками. Показання свідків обєктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам.
Статтями 10,57,60,179 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.
Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.
За таких обставин, суд вважає, позовні вимоги ОСОБА_1 про визнання втративши м право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку ОСОБА_2 такими, що підлягають частковому задоволенню, оскільки матеріалами справи достовірно встановлено, що ОСОБА_2. понад шість місяців не проживає за місцем своєї реєстрації без поважних на те причин, постійно мешкає в м.Харкові, де працює,лікується, має сім»ю, винаймає квартиру.
Що стосується позовної вимоги про зняття з реєстраційного обліку відповідача за вищевказаною адресою, суд вважає, дана вимога не підлягає задоволенню, оскільки відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть.
Зустрічні позовні вимоги ОСОБА_2 про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням за адресою: Харківська область,м.Лозова,м-н.3,буд.22.кв.41 задоволенню не підлягають. Суд вважає, що жодних підстав, які б заважали відповідачу проживати в спірній квартирі або звернутися до суду з позовом про поновлення порушеного права і вселення не існувало. Також, суд приймає до уваги той факт, що відповідач позивач на даний час створив іншу сім»ю, з якою проживає в м.Харкові, де мешкає та навчається його старша неповнолітня донька. Відносини з сім»єю ОСОБА_1І не підтримує, спільним побутом вони не пов»язані, хоча в цій сім»ї проживають його діти. В утриманні та ремонті квартири участі не приймає, жодного дня там не мешкав, речі його відсутні.
На підставі ст. 88 ЦПК України, суд стягує з відповідача позивача судовий збір у розмірі 551,20 грн. на користь держави.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 88,209, 213-215, 218 ЦПК України, ст.317,319,405 ЦК України, суд, -
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, треті особи:Білаш ОСОБА_3, КП «Житлова управляюча компанія»Лозівської міської ради Харківської області про визнання особи такою,що втратила право на користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2,ІНФОРМАЦІЯ_1, таким що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою №41 в буд.22 на мікрорайоні 3 у місті Лозова Харківської області.
В іншій частині позовних вимог відмовити.
В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третя особа: ОСОБА_4 про поновлення порушеного права користування житловим приміщенням відмовити.
Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Лозівський міськрайонний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги тобто в порядку ст. 294 ЦПК України. У разі якщо рішення було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом десяти днів з дня отримання шляхом подачі апеляційної скарги його копії.

Суддя: М.О.Дегтярчук