Номер провадження2/289/1198/16
Справа № 289/2085/16-ц
У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2016 року м. Радомишль

Суддя Радомишльського районного суду Житомирської області Свінцицький Л. В. , розглянувши , розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину (кредитного договору) недійсним, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулась до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить суд визнати недійсним правочин - кредитний договір №ZREWAE00000180 укладеного між нею та відповідачем 13.07.2007 року.

Як видно з позовної заяви, позивач посилається на ч.3 ст. 22 Закону України «Про захист прав споживачів» як на підставу для звільнення від сплати судового збору, згідно з якою споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що повязані з порушенням їх прав.

В ухвалі Верховного Суду України від 14.09.2016 року у справі №6-2269ц16 зазначено, що «Оскільки першорядним нормативно-правовим актом національного законодавства, який регулює порядок справляння судового збору, є Закон України "Про судовий збір", то саме правові приписи, закріплені в наведеному законі, застосовуються при обчисленні судового збору, його сплаті, а також звільнення осіб від його сплати у випадках, визначених у статті 5 цього Закону.

Згідно із положенням абзацу 1 частини першої статті 3 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством.

Згідно частини другої статті 4 Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання до суду позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою, визначена в розмірі 1 відсотку ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 5 розмірів мінімальної заробітної плати.

Положеннями статті 5 ЗУ «Про судовий збір» (в редакції Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року) визначено перелік категорій осіб, які мають пільги щодо сплати судового збору.

На підставі Закону України № 484-VIII від 22 травня 2015 року частина перша статті 5 ЗУ «Про судовий збір» викладена в іншій редакції, відповідно до якої положення щодо звільнення від сплати судового збору споживачів (за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав) виключено.

За наявності декількох нормативно-правових актів однакової юридичної сили, норми яких по-різному регулюють одну і ту ж сферу суспільних відносин, під час вирішення спорів у цих відносинах застосовуються положення закону з урахуванням дії закону в часі за принципом пріоритету тієї норми, яка прийнята пізніше.

За змістом змін до статті 5 Закону України «Про судовий збір», які прийняті пізніше, ніж Закон України «Про захист прав споживачів», убачається, що з 1 вересня 2015 року споживачі - за позовами, що пов'язані з порушенням їхніх прав, не відносяться до суб'єктів, які звільняються від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх інстанціях, тому посилання заявника на положення Закону України «Про захист прав споживачів» не можуть бути взяті до уваги.

Таким чином, підстави, на які посилається ОСОБА_1 про наявності пільг при сплаті судового збору за подання до суду позовної заяви, відсутні.

Такої ж правової позиції дотримується Верховний Суд України (справи №6-2128ц16 від 16.09.2016 року; №6-2309ц16 від 15.09.2016 року; №6-1919ц16 від 09.09.2016 року та інші).

Аналогічні правові позиції викладені, зокрема, в ухвалах Верховного Суду України від 12.12.2016 року по справі № 6-2876ц16, Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14.12.2016 року по справі №565/1672/15-ц.

А тому, для розгляду даної позовної заяви судовий збір має бути сплачено в належному розмірі відповідно до ставок, зазначених в ст. 4 ЗУ «Про судовий збір», в якій зазначено, що за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою сплачується судовий збір у розмірі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, що становить 551,20 грн.

Враховуючи зазначене позивачеві необхідно сплатити судовий збір, інакше позовна заява буде вважатися неподаною та повернута заявнику разом з доданими до неї документами.

Крім того позивач не надала суду доказів де ж саме і на яких умовах вона укладала кредитний договір, які пункти договору, вона вважає, були порушені, не надала доказів ,що вона виплатила весь борг по отриманому кредиту.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.119, 121, 210 ЦПК України, суддя

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 ОСОБА_1 до Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про визнання правочину (кредитного договору) недійсним, - залишити без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків - 3 дні з дня отримання копії цієї ухвали.

Роз'яснити, що у разі невиконання ухвали позовна заява буде вважатися неподаною і повертається позивачеві.

Ухвала може бути оскаржена в частині визначення розміру судових витрат до апеляційного суду Житомирської області шляхом подання апеляційної скарги через Радомишльський районний суд Житомирської області протягом 5 днів з дня отримання її копії, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Л. В. Свінцицький