АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХЕРСОНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Головуючий в І інстанції: Дорошинська В.Е. Єдиний унікальний номер справи: 666/4565/15-ц
Справа №22-ц/791/1636/2016 Доповідач: Борко А.Л.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Херсонської області у складі:

Головуючого Борка А.Л.

Суддів: Бездрабко В.О.

ОСОБА_1

Секретар Кутузова А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Херсоні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 22 лютого 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної у м.Херсоні ради орган опіки та піклування, про виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради орган опіки та піклування, ОСОБА_2, про усунення перешкод у здійсненні права власності,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року ОСОБА_3 звернувся у суд із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради орган опіки та піклування про виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності, зазначаючи, що на підставі договорів дарування від 26.06.2002 року та 29.03.2002 року йому належить 5/6 частин домоволодіння, що розташоване на земельній ділянці площею 1000кв.м. за адресою м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Українська,19. Іншим співвласником домоволодіння є ОСОБА_4, ОСОБА_2, які чинять йому перешкоди, як власнику, у здійсненні права власності. У звязку з наведеним вище, просив вселити його в житлові будинки літ.А та літ.Д., що розташовані за адресою: м.Херсон, с.Зеленівка вул.Українська, буд.19; зобов'язати ОСОБА_4 не чинити перешкоди ОСОБА_3 за адресою: м.Херсон, с.Зеленівка вул.Українська, буд.19 у: доступі до подвіря житлових будинків літ.А та літ.Д., сараїв літ.Б, В, Г, К, І, погребу з погребицею літ.Л, навісів літ.М, Н, О, душу літ.П, туалету літ.Р - шляхом надання ключів від будівель, споруд, воріт та хвірток; у здійсненні відновлювального ремонту та приведенні житлового будинку літ.А у первісний стан.

У жовтні 2015 року ОСОБА_4 звернулась у суд із зустрічним позовом до ОСОБА_3, третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради орган опіки та піклування, ОСОБА_2, про усунення перешкод у здійсненні права власності, зазначаючи, що вона є власником 1/6 частини домоволодіння за адресою м.Херсона, с.Зеленівка, вул.Українська, 19 на підставі рішення апеляційного суду Херсонської області від 26.10.2005р. та ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від 18.04.2006р. ОСОБА_3 є власником 5/6 частин домоволодіння за адресою м.Херсона, с.Зеленівка, вул.Українська на підставі договору дарування та чинить їй перешкоди, як власнику, у здійсненні права власності. У звязку із наведеним, просила зобовязати ОСОБА_3 не чинити перешкоди ОСОБА_4 у користуванні майном домоволодіння (житловим будинком літ.«А», будівлею літньої кухні літ.«Б», сараями літ.«Б», «В», «Г», «К», «І», «К», літнім душем літ.«П», туалетом літ.«Р», погребом літ.«Л» згідно технічного паспорту) та земельною ділянкою (згідно технічного паспорту) за адресою: м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Українська, 19, шляхом надання ключів від всіх будівель і споруд, які розташовані за цією адресою.

Рішенням Дніпровського районного суду м.Херсона від 23 лютого 2016 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_2, третя особа: виконавчий комітет Дніпровської районної у м. Херсоні ради, орган опіки та піклування, про виселення та усунення перешкод у здійсненні права власності задоволено. Вселено ОСОБА_3 в житлові будинки літ.А та літ.Д, що розташовані за адресою: м.Херсон, с.Зеленівка вул.Українська, буд.19. Зобов'язати ОСОБА_4, ОСОБА_2 не чинити перешкоди ОСОБА_3 за адресою: м.Херсон, с.Зеленівка вул.Українська, буд.19 у: доступі до подвіря житлових будинків літ.А та літ. Д, сараїв літ. Б,В,Г,К,І, погребу з погребицею літ. Л, навісів літ. М, Н ,О, душу літ. П, туалету літ. Р - шляхом надання ключів від будівель, споруд, воріт та хвірток; у здійсненні відновлювального ремонту та приведенні житлового будинку літ. А у первісний стан.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа Виконавчий комітет Дніпровського районної у м.Херсоні ради орган опіки та піклування, ОСОБА_2 про усунення перешкод у здійсненні права власності - відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове, яким у первісному позові відмовити, а зустрічний позов задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість судового рішення в межах, визначених ст.303 ЦПК України, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

На думку колегії суддів, ухвалюючи рішення про задоволення первісного позову та відмову у задоволені зустрічного позову, суд першої інстанції прийшов до зазначеного висновку обґрунтовано з огляду на наступне.

Як вбачається з матеріалів справи, 29.03.2002 р. відповідно до договору дарування, посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 2/3 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться в м.Херсоні, с.Зеленівка, вул.Українська, б.19, розташованого на земельній ділянці площею 1000 кв.м.

Згідно з договором дарування від 26.06.2002 р., посвідченого державним нотаріусом Першої Херсонської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, ОСОБА_6 подарував ОСОБА_3 1/6 частини житлового будинку з відповідною частиною господарчих та побутових будівель і споруд, який знаходиться в м.Херсоні, с.Зеленівка, вул.Українська, б.19, розташованого на земельній ділянці площею 1000кв.м.

Як вбачається із акту обстеження від 29.01.2014 р., депутатом Зеленівської селищної ради ОСОБА_7 домоволодіння, що знаходиться за адресою м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Українська, б.19, виявлено, що згідно правових документів домоволодіння знаходяться у громадян ОСОБА_8, якій належить 1/6 домоволодіння та ОСОБА_3, якому належить 5/6 домоволодіння. Домоволодіння не поділено між власниками та не виділено в натурі. Спільно з ОСОБА_3 з метою провести обстеження житлових умов належних йому частин домоволодіння була здійснена спроба зайти в домоволодіння, проте, ОСОБА_8 не допустила до обстеження, а також зі слів сусідів самовільно зайняла належне майно ОСОБА_3

Згідно до ст.61 ЦПК України, обставини встановлені судовим рішенням у справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, а відповідно до рішення Дніпровського районного суду м. Херсона від 30.06.2010р. по цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, встановлено, що право власності на 1/6 частину домоволодіння в м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Українська, б.19, належить ОСОБА_4 на підставі рішення Дніпровського районного суду м.Херсона від 01.07.2006 року та рішення апеляційного суду Херсонської області від 26.10.2005 р. та ухвали Дніпровського районного суду м.Херсона від 18.04.2006р.

На підставі договору довічного утримання від 14.10.2015 р., ОСОБА_2 має право довічного проживання у відчужуваній 1/12 частині домоволодіння в м.Херсон, с.Зеленівка, вул.Українська, б.19, що не заперечувалось сторонами.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 р. відповідно до Закону України від 17.07.1997 р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння.

Як вірно зазначено судом першої інстанції, способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16, 386, 391 ЦК України. Обєктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, що передбачено ст.ст.379, 383 ЦК України.

Згідно до ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, передбачено право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сімї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

Таким чином, з огляду на зазначене вище, висновок суду першої інстанції по первісним позовним вимогам про задоволення позову є на думку колегії суддів обґрунтованим та зміні, скасуванню не підлягає.

Відповідно до ст.317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна; ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов'язків власник зобов'язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов'язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі; до ст.321 ЦК України,право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно із ст.391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що зустрічний позов не підлягає задоволенню, оскільки не надано належних та допустимих доказів, що саме відповідачем по зустрічному позову створені дані перешкоди, тобто не доведено наявності порушених прав позивача саме ОСОБА_3

Таким чином, суд першої інстанції з достатньою повнотою зясував дійсні обставини справи, перевірив доводи та заперечення сторін, дослідив надані сторонами докази та ухвалив законне і обґрунтоване рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права. Підстав для його скасування колегія суддів не вбачає.

Доводи апеляційної скарги, щодо невідповідності висновків суду обставинам справи, до уваги не приймаються як такі, що не обґрунтовані вимогами закону, належними доказами і такі, що висновки суду не спростовують, а тому підлягають відхиленню.

Отже, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга ОСОБА_2 на рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 22 лютого 2016 року задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 ? відхилити.

Рішення Дніпровського районного суду міста Херсона від 22 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом 20 днів з дня набрання законної сили безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий А.Л. Борко

Судді: В.О. Бездрабко

ОСОБА_1