Апеляційний суд Житомирської області
Категорія 59 Доповідач Павицька Т. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Житомирської області в складі:

головуючого Павицької Т.М.,

суддів Трояновської Г.С., Миніч Т.І.,

секретаря Ковальської Я.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Житомирі цивільну справу за позовом публічного акціонерного товариства «Енергопостачальна компанія «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги, за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а :

У серпні 2014 року ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за надані послуги. Зазначало, що ОСОБА_1 відповідно до договору «Про користування електричною енергією» НОМЕР_1 від 08.02.2012 року є споживачем електричної енергії за адресою: АДРЕСА_1. Внаслідок порушення відповідачем свого обов'язку щодо оплати наданих послуг, станом на 01.05.2014 року утворилась заборгованість в сумі 512 грн. 26 коп. Враховуючи вищевикладене, просило стягнути з ОСОБА_1 заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 512 грн. 26 коп.

Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 05 травня 2016 року позов ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж заборгованість за спожиту електричну енергію в сумі 512 грн. 26 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до преамбули Закону України «Про електроенергетику» цей Закон визначає правові, економічні та організаційні засади діяльності в електроенергетиці і регулює відносини, пов'язані з виробництвом, передачею, розподілом, постачанням і використанням енергії, забезпеченням енергетичної безпеки України, конкуренцією та захистом прав споживачів і працівників галузі.

Відносини між громадянами та енергопостачальниками врегульовано Правилами користування електричною енергією для населення, затвердженими постановою КМУ від 26.07.1999 № 1357, які обов'язкові для виконання всіма споживачами і енергопостачальниками незалежно від форм власності.

Пунктом 3 вказаних Правил визначено, що споживання електричної енергії здійснюється на підставі договору про користування електричною енергією між споживачем і енергопостачальником, що розробляється енергопостачальником згідно з Типовим договором про користування електричною енергією (додаток 1) і укладається на три роки.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про електроенергетику» споживачами електроенергії є суб'єкти господарської діяльності та фізичні особи, які використовують енергію для власних потреб на підставі договорів про її продаж та купівлю.

Згідно з п. 2 Правил користування електричною енергією для населення, затверджених постановою КМ України від 26.07.1999р. № 1357, ці правила застосовуються для врегулювання правовідносин між споживачами і електропостачальниками незалежно від форм власності. При цьому, об'єкт споживача електроенергії - це житловий будинок, гараж, майстерня або інша електрифікована споруда, що належить споживачу на праві власності або користування.

Задовольняючи позовні вимоги та стягуючи з ОСОБА_1 на користь ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського району електричних мереж 512 грн. 26 коп. заборгованості за спожиту електроенергію суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, як споживач електроенергії має заборгованість, яка, в силу вимог закону, підлягає стягненню з відповідача.

З такими висновками суду слід погодитись дивлячись на таке.

Як вбачається з матеріалів справи, та встановлено судом першої інстанції, ОСОБА_1 проживає за адресою АДРЕСА_1 та є споживачем електричної енергії - особовий рахунок НОМЕР_1, що підтверджується договором про користування електричною енергією НОМЕР_1 від 08.02.2012 року, згідно якого позивач надавав відповідачу передбачені договором послуги.

Із наданого позивачем розрахунку вбачається, що розмір заборгованості ОСОБА_1 за спожиту електроенергію станом на 01.05.2014 року становить 512 грн. 26 коп.

Згідно вимог п. 19 Правил користування електричною енергією, відповідно до якого розрахунки населення за спожиту електроенергію здійснюються, зокрема, на підставі показань приладу обліку. Приписами пунктів 42, 48 Правил, на споживача покладено обов'язок оплачувати спожиту електричну енергію.

Відповідач отримала послуги з електропостачання, проте їх не оплатили, в той час як згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Щодо наявності заборгованості та її розміру, а також правових підстав до її відшкодування, то суд першої інстанції цілком обґрунтовано виходив з того, що розмір заборгованості підтверджується належними і допустимими доказами і апеляційний суд з нею погоджується.

Не заслуговують на увагу посилання апелянта на те, що їй було здійснено неправомірне донарахування боргу в липні 2011 року в сумі 391 грн. 24 коп. за період з 23.02.2007 року по 07.07.2011 року, з огляду на наступне.

Відповідачу з 07.02.2005 року згідно Закону України "Про статус ветеранів військової служби, ветеранів органів внутрішніх справ і деяких інших осіб та їх соціальний захист" надавалась знижка 50% в оплаті за використану електричну енергію.

23.02.2007 року Управлінням праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира ОСОБА_1 було виключено з Єиного державного автоматизованого реєстру пільговиків за фактичним місцем проживання АДРЕСА_1. Однак, в період з 23.02.2007 року по 07.07.2011 року рахунки за спожиту електричну енергію виставлялись відповідачу з урахуванням пільгової знижки «Вдова ветерана військової служби», у зв'язку з чим ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського РЕМ було здійснено перерахунок нарахувань по спожитій електричній енергії за вищевказаний період. Таким чином, заборгованість ОСОБА_1 за період з 23.02.2007 року по 07.07.2011 року склала 391 грн. 24 коп.

Пільгу ОСОБА_1 було відновлено 07.02.2012 року згідно протоколу рішення комісії виконавчого комітету Богунської районної ради по призначенню субсидій та державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім'ям №2/2 від 07.02.2012 року.

В матеріалах справи відсутні докази того, що рішення Управлінням праці та соціального захисту населення Богунської районної ради м.Житомира, яким ОСОБА_1 було виключено з Єиного державного автоматизованого реєстру пільговиків за фактичним місцем проживання АДРЕСА_1 - скасовано в установленому законом порядку.

Крім того, як вбачається з угоди № 5 від 08.02.2012 року про реструктуризацію, укладеною між ПАТ «ЕК «Житомиробленерго» в особі Житомирського РЕМ та ОСОБА_1, відповідач визнала борг в сумі 391 грн. 22 коп. Також відповідно до п.7 угоди сторони дійшли згоди про збільшення тривалості позовної давності встановленої законодавством до 10 років.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав до скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 304, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Богунського районного суду м.Житомира від 05 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді