АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 553/2334/16-ц Номер провадження 22-ц/786/3065/16Головуючий у 1-й інстанції Новак Ю. Д. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

головуючого судді Лобова О.А.

суддів: Гальонкіна С.А., Кузнєцової О.Ю.

за участю секретаря Гнатюк О.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м.Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача,

В С Т А Н О В И Л А:

У червні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суду з вказаним позовом до ОСОБА_2, прохав зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь ОСОБА_4 на утримання дитини сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, з 1/6 частини від усіх видів заробітку на 1/20 частину від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

В обґрунтування позовних вимог вказував, що оскільки відповідачка чинить перешкоди у спілкуванні з дитиною він не має можливості контролювати цільове використання відповідачкою сплачуваних ним аліментів, а у звіті про використання аліментів зазначені суми витрачених аліментів не підтверджені документально і необґрунтовані, тому у нього є підстави вважати, що відповідачка їх витрачає на свої особисті потреби.

Заочним рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 15 вересня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_3 задоволено. Зменшено розмір аліментів, які стягуються з ОСОБА_3 на підставі рішення Ленінського районного суду м.Полтави від 10.02.2014 року на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/6 частини від усіх видів заробітку на 1/20 частину від усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 21.10.2016 року заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення залишено без задоволення.

ОСОБА_2 в апеляційній скарзі, посилаючись на порушення судом норм процесуального і матеріального права, просить заочне рішення суду першої інстанції скасувати, ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначила, що суд першої інстанції при розгляді справи виніс рішення без врахування фактичних обставин справи, упереджено, з наданням переваги стороні позивача, без належного виклику сторін в судове засідання.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, заявлених в суді першої інстанції, заслухавши пояснення осіб, які беруть участь в справі, дійшла висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити з наступних підстав:

Відповідно до ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ЦПК України за результатами розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове по суті заявлених вимог в разі неправильного застосування судом матеріального права.

З матеріалів справи вбачається, що 29 вересня 2001 року сторони зареєстрували шлюб у відділі реєстрації актів громадянського стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 43.

Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Рішенням Чутівського районного суду Полтавської області від 18.11.2003 року шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу ОСОБА_6 1-Ке № 015823, виданим відділом реєстрації актів цивільного стану Чутівського районного управління юстиції Полтавської області 17.07.2006 року, актовий запис №77.

Після розірвання шлюбу син залишився проживати разом з матірю.

Згідно виконавчого листа №2-536/2003, виданого Чутівським районним судом Полтавської області 24.11.2003 року, стягувалось з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання сина ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку щомісячно, але не менше половини неоподаткованого мінімуму доходів громадян, починаючи з 04.11.03 року до повноліття дитини.

Рішенням Ленінського районного суду м.Полтави від 10.02.2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Полтавської області від 25 березня 2014 року, зменшено розмір аліментів, що стягувались з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 на утримання сина ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, до розміру 1/6 частини усіх видів заробітку ОСОБА_3, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно (а.с.7).

Підставою для зменшення стягуваних аліментів стало перебування позивача у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_8 (після реєстрації шлюбу ОСОБА_3) та наявність неповнолітньої дитини сина ОСОБА_9, ІНФОРМАЦІЯ_5.

За станом на лютий 2016 року заборгованість по сплаті аліментів відсутня (а.с.18).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив із того, що відповідачем не надано підтверджень цільового використання отриманих аліментів на дитину, у зв'язку з чим необхідно зменшити розмір аліментів з 1/6 частини від усіх видів заробітку на 1/20 (одну двадцяту) частину від усіх видів заробітку, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили до досягнення дитиною повноліття, щомісячно.

Із зазначеним висновком суду першої інстанції колегія суддів не погоджується з таких підстав.

Відповідно до ст.186 СК України за заявою платника аліментів або за власною ініціативою орган опіки та піклування перевіряє цільове витрачання аліментів. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України.

За змістом наведеної норми закону підставою для зменшення розміру аліментів є доведеність факту витрачання коштів на цілі інші, ніж ті, що безпосередньо повязані з утриманням і вихованням дитини.

У підтвердження заявлених вимог ОСОБА_3 надані, зокрема, такі докази:

- лист виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради № 02-32/1429 від 21 жовтня 2015 року, згідно якого за заявою ОСОБА_3 органом опіки та піклування проведена перевірка цільового використання аліментів, що сплачуються ним на користь ОСОБА_2 За результатами перевірки фактів нецільового використання аліментів не встановлено, ОСОБА_2 рекомендовано збирати фінансові документи на підтвердження здійснюваних нею витрат на придбання продуктів харчування, ліків, одягу, взуття, тощо для дитини.

- лист виконавчого комітету Ленінської районної у м.Полтаві ради № 02-32/713 від 12 травня 2016 року, згідно якого ОСОБА_2 не надала документів, що підтверджують предявлений нею звіт про використання аліментів. За станом на час проведення перевірки заяви ОСОБА_3 повідомлень про неналежне виконання ОСОБА_2 батьківських обовязків відносно малолітнього ОСОБА_5 орган опіки і піклування не отримував.

- звіт ОСОБА_2 про використання коштів за період з жовтня 2015 року по квітень 2016 року, з якого вбачається, що отримувані щомісяця кошти витрачаються не у повному обсязі, частина коштів акумулюється для літнього відпочинку, внесення коштів на рахунок дитини після виповнення нею 14 річного віку.

Посилаючись саме на факт не підтвердження фінансовими документами здійснених витрат та відсутність документів, які б підтверджували факт акумулювання невитрачених коштів на банківському рахунку, ОСОБА_3 вважав доведеним факт нецільового використання коштів. З таким твердженням погодився суд першої інстанції.

Колегія суддів, оцінюючи у відповідності до вимог ст. 212 ЦПК України зазначені докази у сукупності з іншими, у тому силі тими, що надані сторонами у суді апеляційної інстанції, робить висновок про недоведеність факту нецільового використання аліментів, оскільки відсутність фінансових документів на підтвердження щомісячних витрат не може бути єдиними і достатнім доказом, який доводить факт використання ОСОБА_2 отримуваних коштів на особисті цілі, на користь інших осіб або на будь-які інші потреби, які не повязані з утриманням і вихованням ОСОБА_5.

З огляду на встановлене рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню із ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні позову за недоведеністю.

Керуючись ст.303, ст.307 ч.1 п.2, ст.309 ч.1 п.4, ст.316, ст.319 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 15 вересня 2016 року скасувати, ухвалити нове рішення.

В задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання неповнолітньої дитини відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене протягом двадцяти днів безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий О.А. Лобов

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_6

З оригіналом згідно

Суддя О.А.Лобов