Справа №2-о-14/10 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1085/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Гагіна М. В. , Хвостика С. Г.

за участю секретаря судового засідання Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3, яка діє від імені недієздатної ОСОБА_4

на рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2010 року

у справі за заявою прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою, -

в с т а н о в и л а:

18 січня 2010 року прокурор Білопільського району Сумської області звернувся до суду в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області із заявою про визнання спадщини, яка відкрилась після смерті 13 березня 2003 року ОСОБА_5, відумерлою. Свої вимоги обґрунтовував тим, що після смерті ОСОБА_5 залишилася спадщина, а саме: земельна ділянка (пай) розміром 4,42 га на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області, заповіту померла не залишила, близькі родичі та інші особи із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Тому, просить визнати спадщину відумерлою і передати її територіальній громаді Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Рішенням Білопільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2010 року заяву прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області задоволено. Визнано спадщину, яка відкрилась після смерті ОСОБА_5, а саме: земельну частку (пай), розміром 4,42 га, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області відумерлою та передано її територіальній громаді Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області.

Не погодившись з рішенням суду особа, яка не брала участі у справі ОСОБА_3, яка є опікуном недієздатної ОСОБА_4 та діє від її імені, подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні заяви прокурора відмовити. В обґрунтування скарги зазначає, що ОСОБА_4 була єдиною спадкоємицею першої черги після смерті ОСОБА_5, спадщина якої складається із земельної ділянки (паю) розміром 4,42 га, і прийняла її шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном, але юридично права на спадщину не оформила. Отже, за наявності спадкоємця, який фактично прийняв спадщину, суд не мав законних підстав для визнання спадщини відумерлою. Вказує, що заява прокурора про визнання спадщини відумерлою не відповідає вимогам ст.ст.275, 277 ЦПК України, зокрема вона не містить заінтересованих осіб по справі. Зазначає, що довідка виконавчого комітету Куянівської сільської ради від 14 січня 2010 року про те, що спадкоємців після смерті ОСОБА_5 немає і після її смерті ніхто з приводу переоформлення спадщини до сільської ради не звертався також не може прийматися судом як належний доказ у справі, оскільки на час визнання спадщини відумерлою сільрада не була наділена повноваженнями щодо оформлення спадщини.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Задовольняючи заяву прокурора про визнання спадщини відумерлою, що відкрилась після смерті 13 березня 2003 року ОСОБА_5, суд першої інстанції, посилаючись на ст.1277 ЦК України виходив з того, що спадкова справа після смерті ОСОБА_5 не заводилась, спадщина ніким не прийнята, а тому наявні передбачені ст.1277 ЦК України підстави для визнання спадщини відумерлою.

Однак, з таким висновком суду першої інстанції не можна погодитись, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції 13 березня 2003 року в с.Новопетрівка Білопільського району Сумської області померла ОСОБА_5 (а.с. 3, 41).

Після смерті ОСОБА_5 відкрилась спадщина на належну їй, на підставі Сертифікату серії СМ №0274706 від 27 серпня 2000 року, виданого ВАТ «Бурякорадгосп Куянівський», земельну частку (пай) розміром 4,42 га, без визначення меж цієї частки в натурі, розташовану на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області (а.с. 4-5).

Відповідно до до ч. 1 ст. 1277 ЦК України у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобовязаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою.

Згідно п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, який набрав чинності з 01.01.2004 року, правила книги шостої ЦК України «Спадкове право» застосовуються також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким із спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом. Правила ст. 1277 ЦК України про відумерле майно застосовуються також до спадщини, від дня відкриття якої до набрання чинності цим Кодексом спливло не менше одного року.

Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, 1963 року, який діяв на час відкриття спадщини після померлої 13 березня 2003 року ОСОБА_5, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Пунктом 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затв. наказом Міністерства юстиції України від 14.06.1994, № 18/5, що діяла на час відкриття спадщини після померлої 13 березня 2003 року ОСОБА_5, передбачено, що свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто таким, які фактично вступили в управління або володіння спадковим майном чи подали заяву в державну нотаріальну контору про прийняття спадщини (ст. 549 Цивільного кодексу). Доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним, або про те, що спадкоємцем було взято майно спадкодавця; довідка державної податкової служби, страховика чи іншого органу про те, що спадкоємцем після відкриття спадщини сплачувались податки або страхові платежі по обов'язковому страхуванню, квитанція про сплату податку, страхового платежу; копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини; запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець був постійно прописаний в спадковому будинку (квартирі) в період шести місяців після смерті спадкодавця, та інші документи, що підтверджують факт вступу спадкоємця в управління чи володіння спадковим майном.

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, являється донькою померлої ОСОБА_5 (а.с. 39). Вона є інвалідом ІІ групи з дитинства у звязку з психічним захворюванням (а. с. 44).

До смерті матері ОСОБА_4 проживала разом з нею в с. Новопетрівка Білопільського району по вул. Радянській, 9, що підтверджується актом обстеження матеріально-побутового та сімейного стану людини, яка бажає проживати в будинку-інтернаті системи соціального захисту, складеного секретарем Куянівської сільської ради 19 травня 2003 року (а. с. 43). Батько ОСОБА_4 ОСОБА_6 помер 26 лютого 2001 року (а. с. 40).

07 серпня 2003 року ОСОБА_4 прибула до Будищанського психоневрологічного інтернату з с. Новопетрівка Білопільського району і взята на всі види повного держутримання ( а.с.42).

Рішенням Глухівського міськрайонного суду Сумської області від 07 липня 2004 року визнано ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, недієздатною (а.с. 22, 36).

Рішенням Баницької сільської ради Глухівського району Сумської області від 26 серпня 2011 року призначено опікуном над підопічною Будищанського психоневрологічного інтернату ОСОБА_4 директора інтернату ОСОБА_3 (а.с. 23, 37).

Та обставина, що ОСОБА_4 безпосередньо перед смертю спадкодавця проживала разом з нею, свідчить про те, що вона як спадкоємець першої черги за законом в установленому порядку прийняла спадщину після померлої матері ОСОБА_5

За наявності спадкоємців за законом, які прийняли спадщину, заява про визнання спадщини відумерлою відповідно до ст. 1277 ЦК України задоволенню не підлягає.

Суд першої інстанції, в порушення норм процесуального права, вказані обставини не зясував. Прийняв до уваги тільки наданий прокурором витяг із Спадкового реєстру згідно якого після ОСОБА_5 спадкова справа не заводилась, не витребувавши у Куянівської сільської ради в інтересах якої подана заява, інформацію про наявність близьких родичів у померлої, які є спадкоємцями за законом, для зясування обставин щодо прийняття ними спадщини.

Відповідно до ч.1 ст.292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки, мають право оскаржити в апеляційному порядку рішення суду першої інстанції повністю або частково.

Ухвалюючи оскаржуване рішення, суд першої інстанції не перевірив наявність у померлої ОСОБА_5 спадкоємців, не зясував чи усунені вони від права на спадкування, прийняли або не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, та не вирішив питання про залучення до участі у справі усіх заінтересованих осіб. Рішення суду про задоволення заяви прокурора порушує права ОСОБА_4 як спадкоємця першої черги за законом після померлої ОСОБА_5, так як його наявність позбавляє її можливості оформити у встановленому порядку свої права на спадкове майно, користуватися та розпоряджатися ним.

Отже, виходячи з викладеного, рішення суду першої інстанції на підставі п. п. 1, 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у задоволенні заяви прокурора Білопільського району в інтересах Куянівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою після смерті ОСОБА_5, померлої 13 березня 2003 року.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п. 2; 309 ч. 1 п. п. 1, 4; 313-314, 316 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3, яка діє від імені недієздатної ОСОБА_4 задовольнити.

Рішення Білопільського районного суду Сумської області від 17 лютого 2010 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні заяви прокурора Білопільського району в інтересах територіальної громади Куянівської сільської ради про визнання спадщини відумерлою відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий

Судді -