Справа № 303/7997/13-ц
У Х В А Л А

Іменем України

04 квітня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Закарпатської області в складі:

головуючого судді - Панька В.Ф.,

суддів Ігнатюка Б.Ю., Куштана Б.П., при секретарі Кухта М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства « Банк « Фінанси та Кредит» до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором, -

в с т а н о в и л а :

ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу на рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року в якій просить рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року скасувати і ухвалити нове рішення яким відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» про солідарне стягнення заборгованості з ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_1. Мотивує свою апеляційну скаргу тим, що рішення є незаконним, оскільки прийнято з грубим порушенням норм матеріального та процесуального закону. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що вищевказане рішення є незаконним оскільки винесено під час виконання виконавчого провадження МВ ДВС Мукачівського МРУЮ по рішенню Мукачівського міськрайонного суду від 11.05.2010 року. Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року позов ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» задоволено повністю, стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором від 18 вересня 2008 року № 25/08-15 в сумі 24 349, 69 грн., а також відшкодування судових витрат у розмірі 243,50 грн. На адресу апеляційного суду Закарпатської області 28 березня 2016 року надійшли заперечення на апеляційну скаргу від представника ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит», вважають апеляційну скаргу необґрунтованою, обставини наведені апелянтом не спростовують висновків суду, а тому в задоволенні апеляційної скарги слід відмовити з наступних підстав: з наданого позивачем до позовної заяви розрахунку заборгованості вбачається, що кредитні кошти в повному обсязі позичальником не повернуто і станом на 23.10.2013 існує заборгованість по тілу кредиту в сумі 9804,43 грн. Таким чином, банк правомірно відповідно до умов кредитного договору та ст.1048 ЦПК України продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, сума яких за період з 20.01.2010 року по 28.10.2013 року склала 24 349,69 грн. Судом першої інстанції було встановлено, що ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» надав ОСОБА_2 кредит в сумі 25000 грн. із зобовязанням повернути зазначену суму та плату за користування кредитом в строках та в порядку встановлених Додатком № 1 до додаткової угоди № 1 до кредитного договору від 18.09.2008 за № 25/08-15. З метою забезпечення зобовязань позичальника за кредитним договором, були укладені договори поруки від 18.09.2008 № 01/25/08-15, № 02/25/08-15 ізРак ОСОБА_4 та ОСОБА_1 , у відповідності до умов яких, останні взяли на себе зобовязання солідарно з ОСОБА_2 відповідати перед Банком за виконання умов Договору кредиту. Як було встановлено матеріалами справи з відповідачів вже стягнуто солідарно заборгованість в сумі 59818,97 грн., за кредитним договором від 18.09.2008 року за № 25/08-15, що стверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11.05.2010року, яке набрало законної сили. Однак зобовязальні правовідносини між Позичальником і Банком за кредитним договором від 18.09.2010 року за №25/08-15 не припинилися, Банк продовжує нараховувати відсотки за користування кредитом та пеню за несвоєчасне виконання відповідачами зобовязання за Кредитним договором, в результаті чого заборгованість позичальника станом на 28.10.2013 року (а.с.12,13) за предметом позову склала суму 24349,69 грн. Заслухавши суддю-доповідача, учасників процесу, дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року є законним і обґрунтованим, а апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 18 вересня 2008 року між ПАТ «Банк « Фінанси та Кредит» та ОСОБА_2 було укладено Кредитний договорі № 25/08-75 (а.с. 5-7), згідно якого позивач надав відповідачу в тимчасове користування на умовах забезпеченості, поворотності, строковості та платності кредитні ресурси на загальну суму 25000,00 грн. У забезпечення виконання зобовязань ОСОБА_2, між ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» та ОСОБА_3 укладено Договір поруки № 01/25/08-15( а.с.9), згідно якого ОСОБА_3 є поручителем по зобовязаннях ОСОБА_2 Крім цього в забезпечення виконання зобовязання між ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» , ОСОБА_2 та ОСОБА_1 укладено Договір поруки № 02/25/08-15(а.с.10), згідно якого ОСОБА_1 є поручителем по зобовязаннях ОСОБА_2 Факт отримання ОСОБА_2 кредитних коштів в сумі 25000,00 грн. підтверджується її підписом на заяві на видачі готівки № 65 від 18 вересня 2008 року. (а.с.11). Таким чином, банк свої зобовязання за кредитним договором виконав, надав позичальнику кредитні кошти в порядку, визначеними кредитним договором. В матеріалах справи на а.с.13 знаходиться розрахунок заборгованості по сплаті відсотків за користування кредитом, яка становить 24349,69 грн. Заочним рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 11 травня 2010 року стягнуто солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_1 на користь ПАТ « Банк « Фінанси та Кредит» заборгованість в сумі 59818,97 грн. Дане рішення ніхто не оскаржував. Як вбачається з розрахунку заборгованості кредитні кошти в повному обсязі позичальником не повернуто і станом на 23.10.2013 року існує заборгованість по тілу кредиту в сумі 9804,43 грн., таким чином відповідно до умов кредитного договору та ст.1048 ЦПК України банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, сума яких за період з 20.01.2010 по 28.10.2013 склала 24 349,69 грн. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ч.1 ст.553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Відповідно до ч.2 ст.1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Згідно з ч.1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Правова позиція щодо права позикодавця на отримання процентів від суми позики відповідно до ст.1048 ЦК України була висловлена Верховним Судом України при розгляді справи № 6-1206цс15 в постанові від 23.03.2015 року, а саме: «Згідно зі статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України. Доводи апеляційної скарги, щодо того, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 рокує незаконним оскільки винесено під час виконання виконавчого провадження МВ ДВС Мукачівського МРУЮ по рішенню Мукачівського міськрайонного суду від 11.05.2010 року не знаходять обґрунтованого підтвердження, так як було встановлено судом першої інстанції з розрахунку заборгованості кредитні кошти в повному обсязі позичальником не повернуто і станом на 23.10.2013 року існує заборгованість по тілу кредиту в сумі 9804,43 грн., таким чином відповідно до умов кредитного договору та ст.1048 ЦПК України банк продовжував нараховувати відсотки за користування кредитними коштами, сума яких за період з 20.01.2010 по 28.10.2013 склала 24 349,69 грн. Відповідно до ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки. Згідно вищенаведеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року є законним, обґрунтованим, яке повністю відповідає нормам процесуального та матеріального права, судом повно зясовано обставини справи і вони відповідають висновкам суду, тому апеляційна скарга до задоволення не підлягає, а рішення слід залишити без змін. Керуючись ст.ст. 307,314,,315,317,319, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

1. Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити. 2. Рішення Мукачівського міськрайонного суду від 20 грудня 2013 року залишити без змін. 3. Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: