справа № 278/999/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі головуючого судді Грубіяна Є.О., секретаря Максименко М.С., розглянув цивільну справу за заявою ОСОБА_1 до Глибочанської сільської ради Житомирського району Житомирської області про визнання права власності,

В С Т А Н О В И В :

Позивач звернулась до суду із зазначеною заявою, якою просила визнати за нею право власності на житловий будинок № 8, що розташований за адресою: с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, вул. Пархоменка з надвірними спорудами, як за спадкоємицею за законом після смерті батьків.

У судове засідання сторони не з'явились, проте як від позивача так і представника відповідача надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності. Позивач заяву підтримала та просила її задовольнити. Представник відповідача позов визнав.

Дослідив матеріали справи, судом були встановлені наступні факти і відповідно ним правовідносини. 13 липня 2014 року помер батько позивача ОСОБА_2 (а.с.7, 9), а 22 січня 2015 року її матір ОСОБА_3 (а.с.10). Після смерті останніх відкрилась спадщина, яка, зокрема складається із житлового будинку № 8, що розташований за адресою: с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, вул. Пархоменка, та який згідно погосподарської книги рахувався за матір'ю заяваника (а.с.45). Зазначене нерухоме майно, як вказує позивач, було збудовано її батьками на протязі життя останніх. Право власності на спірний житловий будинок, станом на 8 жовтня 2015 року, не зареєстровано (а.с.11). Позивач є єдиним спадкоємцем після смерті батьків (а.с.12). На день смерті та протягом шести місяців після смерті матері позивача з нею за вищевказаною адресою зареєстрований ніхто не був (а.с.17).

Постановою нотаріуса від 18 грудня 2015 року заявнику відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вищевказане і спірне у даній справі нерухоме майно, у звязку з відсутністю необхідного правовстановлюючого документа на нього (а.с.15).

За таких обставин позивач вказує, що вимушена звернутись до суду за захистом своїх прав, оскільки визнати право власності на належне їй спадкове майно у інший, аніж судовий спосіб, не має змоги.

Зазначені правовідносини врегульовані та відповідають наступними нормам матеріального закону. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) (ст. 1216 ЦК України). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою.

Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 1, ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. (ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України). Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч. 1 ст. 321 ЦК України).

Аналіз зясованих судом обставин справи та норм Закону, що їх регулюють, у своїй сукупності дає підстави суду для задоволення позову, адже як встановлено, батьки позивача за життя були фактичними власниками спірного житлового будинку, однак оформити своє право власності на нього не встигли, у звязку з чим позивач, в даний час, унеможливлена у прийнятті спадщини. Також, судом встановлено, що заявник має законне право на отримання у власність вищевказаного нерухомого майна, і не може бути позбавлена цього права, оскільки набуття права власності нею, як спадкоємицею за законом після смерті батьків, чітко передбачено нормами ЦК України.

Отже, враховуючи вищенаведене та правову позицію апеляційного суду Житомирської області з наведених правовідносин, позовна заява підлягає до задоволення, як така, що доведена заявником.

Водночас, розглядаючи питання щодо розподілу судових витрат у справі, суд, відповідно до положень ч. 3 ст. 88 ЦПК України, вирішує його шляхом стягнення таких витрат, що складаються із судового збору розміром 551,20 гривня, з відповідача на користь позивача. Окремо суд звертає увагу сторін на тому, що дана норма процесуального Закону є імперативною, що вимагає від суду безальтернативне та обовязкове її застосування.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10-11, 60, ч. 1 ст. 88, ч. 4 ст. 174, 209 ЦПК України, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 321, ст. 1216, ст. 1217, ч. 2 ст. 1220, ч. 1, ч. 5 ст. 1268 ЦК України, ст. ст. 212 - 215 ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на житловий будинок № 8, що розташований за адресою: с. Глибочок Житомирського району Житомирської області, вул. Пархоменка, як за спадкоємицею за законом після смерті батька ОСОБА_2, який помер 13 липня 2014 року та ОСОБА_3, яка померла 22 січня 2015 року.

Стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати за розгляд даної справи у розмірі 551 гривні 20 копійок.

Рішення суду вступає в законну силу після закінчення строку на апеляційне оскарження. Рішення може бути оскаржено шляхом подання апеляційної скарги до апеляційного суду Житомирської області через Житомирський районний суд Житомирської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.О. Грубіян