Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
судова палата з розгляду цивільних справ
Суддя 1-ї інстанції Фунжий О.А. Суддя доповідач Бондар М.С
Є.у.№ 333/382/16
07 липня 2016 року Справа № 22ц/778/2063/16
У Х В А Л А

Іменем України

Коллегія судової палаті з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючий - суддя: Бондар М.С., судді: Бєлка В.Ю., Онищенко Е.А.

секретар - Бурима В.В.

при участі: прокурора - адвоката

____________________________________________________________________________________________

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за

апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2016 року про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа - приватний нотаріус ОСОБА_4, ЯКІБ"ЮК ОСОБА_5 про визнання правочинів недійсними, -

в с т а н о в и л а :

У січні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_1, третя особа приватний нотаріус ОСОБА_4, ОСОБА_6ВА. про визнання недійсними договорів куплі-продажу житлового будинку № 3/14 по вул.Броньова /Академіка Карпинського у м.Запоріжжі та земельної ділянки за згаданою адресою.

04 лютого 2016 року Комунарським районним судом м.Запоріжжя була прийнята ухвала про забезпечення позову. Суд здійснив арешт спірного майна.

Посилаючись на те, що названа ухвала прийнята з порушенням процесуального закону відповідач ОСОБА_1 прохала її скасувати.

Заслухавши представника відповідача, дослідивши матеріали справи, колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.312 ЦПК суд апеляційної інстанції відхиляє скаргу, якщо судом першої інстанції ухвалу прийнято з додержанням вимог закону.

З матеріалів справи вбачається, що в суді визначається спір про визнання недійсними правочинів щодо нерухомого майна, а саме - договорів куплі-продажу житлового будинку № 3/14 по вул.Броньова /Академіка Карпинського у м.Запоріжжі та земельної ділянки за згаданою адресою.

З метою гарантування виконання рішення суду, в разі задоволення позовних вимог, у процесуальних законах України передбачено інститут забезпечення позову (ст.151 ЦПК).

Забезпечення позову - це вжиття судом, в провадженні якого знаходиться справа, заходів щодо охорони матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом про присудження, реальне виконання позитивно прийнятого рішення.

Отже, заходи забезпечення позову, за своєю правовою суттю - є гарантією забезпечення інтересів позивача у майбутньому при реалізації судового рішення.

Як висновок, вжиті засоби забезпечення позову в цивільному процесі мають тимчасовий характер і зберігають свою дію до фактичного виконання судового рішення.

Відповідно до розяснень, які містяться в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитись, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

При встановленні зазначеної відповідності слід враховувати, що суд вправі вжити заходів до забезпечення позову в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно з п.1 ч.1 ст.152 ЦПК позов майнового характеру дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

У своєму зверненні до суду з питання забезпечення позову позивач покликав суд накласти арешт на спірне майно, яке на цей час належить відповідачу ОСОБА_1 (а.с.3,18).

Аргументи клопотання пояснюються наявністю документів, що свідчать про те, що після звернення заявника до суду відповідач ОСОБА_2 відчужила спірне майно відповідачу ОСОБА_1, а отже такі дії не надають достатніх гарантій, що відповідачі в подальшому будуть діяти добросовісно.

Крім зазначених в ухвалі суду першої інстанції мотивів про забезпечення позову, слід виходити і із того, що суд вправі вжити заходів до забезпечення позову в усякій стадії справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Що стосується доводів скарги щодо несплати державного мита, то це питання може бути вирішено судом при ухваленні рішення.

За змістом ч.1 ст.151 ЦПК підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Клопотання про забезпечення позову міститься у тексті позовної заяви.

В такому разі, оскаржувана ухвала прийнята у відповідності до процесуального закону, а тому скарга задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.307,312,313,315,317 ЦПК України, судова колегія, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу відхилити.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 04.02.2016 року про забезпечення позову у цій справі залишити без змін.

Ухвала судової колегії не оскаржується.

Головуючий: Судді: