22-ц/775/800/2016(м)
Головуючий у 1-й інстанції Харитонова Г.Л.
Суддя-доповідач ОСОБА_1 Категорія 49
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Донецької області у складі:

головуючої - Биліни Т.І.,

суддів Лопатіної М.Ю., Сороки Г.П.

при секретарі Зал Ю.С.

розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 серпня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи: служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, -

в с т а н о в и л а:

15 липня 2015 року ОСОБА_3 звернувся з позовом до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, позбавлення батьківських прав, визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. В остаточно уточнених позовних вимогах просив визначити місце проживання дитини та стягнути аліменти. Позовні вимоги обґрунтовав тим, що 25 грудня 2008 року між ним та відповідачем укладено шлюб, актовий запис № 404. В шлюбі народився син ОСОБА_2 Даніїл, ІНФОРМАЦІЯ_1. На початку 2015 року шлюбні стосунки припинені, оскільки сімейне життя не склалося. Відповідач проживає окремо, а син залишився з ним. Для його виховання та розвитку він створив належні умови. Вважає доцільним залишити сина проживати у себе, так як відповідач про нього не піклувалась. За два тижні до звернення до суду, відповідач сина забрала та утримує у себе, до дитячого закладу не водить, дитині каже, що батько помер. Добровільно вирішити питання щодо визначення місця проживання дитини він не має можливості. Відповідач веде антисоціальний спосіб життя, схильна до агресії, зловживає спиртними напоями, не має постійного доходу.

Рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 серпня 2016 року позов задоволено частково. Визначено місце проживання малолітньої дитини ОСОБА_4 разом з батьком ОСОБА_3 Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3, на утримання малолітнього сина ОСОБА_4 аліменти в твердій грошовій сумі у розмірі 500( п'ятсот) грн., щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Не погодившись з вказаним рішенням ОСОБА_2, посилаючись на його необґрунтованість, порушення норм матеріального та процесуального права, подала апеляційну скаргу в якій просила рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 серпня 2016 року скасувати та ухвалити нове про відмову в задоволенні позовних вимог.

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що висновки суду не відповідають обставинам справи. Суд не прийняв до уваги докази, які свідчать про належне виконання нею материнських обовязків по відношенню до дитини з моменту її народження та до теперішнього часу. Вказана обставина підтверджена актом обстеження житлових умов дитини складеним працівниками органу опіки та піклування, за висновками якого дитина може проживати разом з матірю. Ствердження позивача, щодо створення перепон у спілкуванні позивача з дитиною не відповідають дійсності. Висновки суду щодо аморальної поведінки у присутності сина помилкові, а зафіксований факт некоректної поведінки спровокований позивачем.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_5, просили апеляційну скаргу задовольнити.

Представник позивача ОСОБА_6 в судовому засіданні апеляційної інстанції просила скаргу відхилити.

Відповідач ОСОБА_7 в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

За змістом ст. ст. 11, 27 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми процесуальними правами на власний розсуд.

Зважаючи на положення ч. 2 ст. 305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Заслухавши суддю-доповідача, заперечення проти скарги відповідача, дослідивши письмові матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Проте, таким вимогам рішення суду першої інстанції не відповідає.

Частина 1 ст. 161 СК України встановлює, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини необхідно враховувати ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

У свою чергу, ч. 2 ст. 161 СК України чітко визначено, що орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

На рівні національного законодавства встановлено перелік виняткових обставин, що передбачені ч. 2 ст. 161 СК України, за наявності яких малолітню дитину не можуть передати для проживання разом з матір'ю. Такими є: відсутність у матері самостійного доходу; зловживання матір'ю спиртними напоями або наркотичними речовинами; аморальна поведінка матері, яка може зашкодити розвиткові дитини.

Відповідно до вимог ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов'язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

З матеріалів цивільної справи вбачається, що під час окремого проживання з позивача на користь відповідача за рішенням Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 14.08.2015 року стягнуті аліменти.(т.1 а.с.35,104, 130, 131) Згідно висновку органу опіки та піклування Жовтневої районної адміністрації міста Маріуполя малолітній ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 може проживати, як з матірю за місцем її проживання так із батьком за місцем його проживання.(т.1 а.с.94) В характеристиці на вихованця ДНЗ №130 ОСОБА_4 зазначено, що дитина проживає разом з матірю. У будинку санітарно-гігієнічні умови відповідають санітарним нормам. Створені всі умови для розвитку та навчання дитини. Хлопчик завжди доглянутий, охайний. (т.1 а.с.98, т.2 а.с.12) Ухвалою апеляційного суду Донецької області від 03.12.2015 року рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 16.10.2015 року, яким відмовлено в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зняття з реєстрації залишено без змін. (т.1 а.с.101,102) Відповідно довідки за №652 від 11.11.2015 року Комітету самоорганізації населення «Парковий» ОСОБА_2 з лютого 2015 року разом з сином ОСОБА_4 проживає без реєстрації по вулиці Гайдара, 54 «А» в. м.Маріуполі.(т.1а.с. 103) На теперішній час відповідач одружена, виховує дитину народжену в другому шлюбі.(т.1а.с. 120) Характеристика на громадянку ОСОБА_2, видана Іллічівським РВ Маріупольського ДУ УМВС України в Донецькій області, містить інформацію, що вона на обліку не знаходиться, у вживанні спиртних напоїв помічена не була. Характеристика за змістом посередня, внаслідок скарг родичів.(т.1а.с. 131) З довідки Житлово-комунального підприємства «Житло «Центр» за №1727 від 02.09.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 з 01.05.2015 року по теперішній час разом з сином ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 без реєстрації проживає за адресою ІНФОРМАЦІЯ_4.

З наданих сторонами доказів вбачається, що житлові умови та рівень матеріального забезпечення як батька дитини, так і матері є рівним.

Задовольняючи позовні вимоги в частині визначення місця проживання дитини, суд першої інстанції виходив з того, що відповідач поводить себе аморально, а саме в присутності сина вживала нецензурні слова, грубо з ним поводилася, нехтувала його плачем заради зясування стосунків. Вказана поведінка на переконання суду першої інстанції свідчить про аморальність відповідача і що така матір не забезпечить дитині повного і гармонійного розвитку.

Колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується з висновками суду першої інстанції з наступних підстав.

Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 1998 року № 16 «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» роз'яснено, що суди, вирішуючи спори між батьками, які проживають окремо (у тому числі в одній квартирі), про те, з ким із них і хто саме з дітей залишається, мають виходити із рівності прав та обов'язків батька й матері щодо своїх дітей, повинні постановити рішення, яке відповідало б інтересам дітей. При цьому суд враховує, хто з батьків виявляє більшу увагу до дітей і турботу про них, їхній вік і прихильність до кожного з батьків, особисті якості батьків, можливість створення належних умов для виховання, маючи на увазі, що перевага в матеріально-побутовому стані одного з батьків сама по собі не є вирішальною умовою для передачі йому дітей.

Згідно з принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості.

Колегія суддів враховує позицію, висловлену у зазначеному принципі 6 Декларації прав дитини, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Колегія суддів апеляційної інстанції не може погодитися із висновком суду першої інстанції, оскільки, дані обставини були встановлені з пояснень позивача та після прослуховування зробленого ним аудіо запису - моменту його розмови з відповідачем, яка відбулася в присутності дитини. Інші докази, які б підтверджували аморальну поведінку відповідача матеріали справи не містять.

Ґрунтуючи свої висновки на підставі вище вказаного, суд першої інстанції не дослідив конкретну ситуацію, особистості спілкування та умови, що сприяли вчиненню аморального вчинку.

Суд першої інстанції не звернув уваги, що відповідно позитивної характеристики наданої Дошкільним навчальним закладом №140 за №65 від 27.08.2015 року відносно ОСОБА_8, вихованням дитини по більшості займається матір.(т.1а.с.167). Згідно відповідей на запити адвоката ОСОБА_9 закладів: Центру первинної медико-санітарної допомоги №3 та «Міська лікарня №5 м. Маріуполя», ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 з 13.10.2015 року по 23.10.2015 року отримував амбулаторне лікування з приводу бронхіту, на стаціонарному лікуванні дитина знаходилася в дитячому інфекційному відділенні МЛ №5 з 29.11.2015 року по 15.12.2015 року з діагнозом гострий бронхіт середньої тяжкості. З 22.01.2016 року по 29.01.2016 року дитина отримувала амбулаторне лікування. Зверталася з приводу амбулаторного лікування та здійснювала догляд дитини весь час знаходження її у відділенні - матір. (т. 2 а.с.19,21).

Як пояснила відповідач в судовому засіданні апеляційної інстанції її нецензурні вислови, зафіксовані позивачем, були реакцією на його небажання дати їй медичний прилад, необхідний для лікування хворого сина, який залишився у нього.

У відповідності до положень ч.1 ст.309. ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

З аналізу наведеного колегія суддів апеляційної інстанції дійшла висновків, що рішення суду підлягає скасуванню, з ухваленням нового про відмову в задоволенні позовних вимог про визначення місця проживання дитини разом з батьком.

Позовні вимоги в частині стягнення аліментів також не можуть бути задоволені, так як вони є опосередкованими від вимог про визначення місця проживання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 181 СК України обов'язок сплачувати аліменти має той з батьків, хто проживає окремо від дитини.

У відповідності до положень ч.5 ст.88 ЦПК України якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Відповідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

З матеріалів справи вбачається, що відповідач ОСОБА_2 при подачі апеляційної скарги заплатила 638,00 грн., які підлягають відшкодуванню шляхом стягнення вказаної суми з позивача.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Рішення Іллічівського районного суду міста Маріуполя Донецької області від 30 серпня 2016 року скасувати.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_2, 3-і особи: служба у справах дітей Кальміуської районної адміністрації Маріупольської міської ради, служба у справах дітей Центральної районної адміністрації Маріупольської міської ради, про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 понесені судові витрати у сумі 638(шістсот тридцять вісім)гривень.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили цим рішенням.

Головуючий: Т.І. Биліна

Судді: М.Ю. Лопатіна

ОСОБА_10