Справа № 355/157/16-ц Головуючий у І інстанції Лисюк О. Д.
Провадження № 22-ц/780/3086/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 33 28.09.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

28 вересня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді Голуб С.А.,

суддів Березовенко Р.В., Таргоній Д.О.

за участі секретаря Топольського В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Апеляційного суду Київської області цивільну справу за апеляційною скаргою Моторного (транспортного) страхового бюро України на рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Моторного ( транспортного ) страхового бюро України , ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

в с т а н о в и л а :

В лютому 2016 року позивач пред»явив в суді названий позов посилаючись на те, що 21 липня 2015 року близько 14 год.50 хв. з вини водія ОСОБА_3, який керував автомобілем «CHEVROLET» Авео, державний номер НОМЕР_1 сталася дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої автомобіль марки «FOTON», державний реєстраційний номер СВ 5175АМ, власником якого є позивач, отримав значні механічні пошкодження, що завдало позивачу майнової та моральної шкоди.

02 грудня 2015 року субєктом оціночної діяльності фізичною особою-підприємцем ОСОБА_4 була проведена оцінка вартості матеріального збитку завданого позивачу та був складений Висновок № 009/16 про оцінку вартості матеріального збитку власнику автомобіля «FOTON», державний реєстраційний номер СВ 5175АМ, відповідно до якого, заподіяні збитки становлять 43 367,35 грн.

Оскільки цивільно-правова відповідальність власника транспортного засобу автомобіля « СHEVROLET» Авео, державний номер НОМЕР_1, не була застрахована, то ОСОБА_2 звернувся з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду до Моторного ( транспортного) страхового бюро України, яке листом від 01 вересня 2015 року повідомило про те, що транспортний засіб марки «CHEVROLET» Авео, державний номер НОМЕР_2 був застрахований компанією « Страхове товариство « Домінант».

07 жовтня 2015 року Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП. При цьому, у вказаному рішенні вказано про те, що правопорушник керував автомобілем марки «CHEVROLET» Авео, державний номер НОМЕР_1, який як встановлено, не є застрахованим.

ОСОБА_2 повторно звернувся до Моторного ( транспортного) страхового бюро України з повідомленням про ДТП і проханням направити аварійного комісара або експерта для визначення завданої шкоди. Проте, у відповідь отримав лист від 17.11.2015 року, в якому його повідомили, що МТСБ України зроблені відповідні запити і лише після отримання відповідей, МТСБУ повернеться до розгляду його заяви.

З моменту отримання вказаної відповіді пройшло більше двох місяців, проте жодних дій відповідачем не було здійснено, що і змусило його звернутися з даним позовом до суду.

Просив суд стягнути з МТСБУ на його користь 46 047,35 грн. на відшкодування завданої майнової шкоди, з ОСОБА_3 4 604 грн. моральної шкоди , а також з відповідачів судові витрати.

Рішенням Барищівського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з Моторного ( транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_2 46 047,35 грн., з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 2000 грн. моральної шкоди , а також солідарно з обох відповідачів на користь позивача 4500 грн. за надання правової допомоги, 1100 грн. сплачених позивачем за проведення оцінки пошкодженого транспортного засобу та сплачений ним судовий збір у розмірі 1102,40 грн.

Не погоджуючись з таким рішенням суду, МТСБУ подало апеляційну скаргу посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що позивач не звертався до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування відповідно до вимог ст.. 35 Закону України « Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», МТСБУ не відмовляв у таких виплатах,а отже і не порушував прав позивача, які б підлягали судовому захисту.

Також не погоджується із рішенням суду в частині стягнення витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати не підтверджені матеріалами справи, а саме не надано документів, які б підтверджували кількість витрачених годин на участь у судовому засіданні. Просить рішення суду скасувати і ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позову як в такому,що заявлений передчасно.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення сторін, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення виходячи з такого.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу САО 582409, позивач ОСОБА_2 є власником транспортного засобу автомобіля «FOTON», державний реєстраційний номер СВ 5175АМ.

21 липня 2015 року близько 14 год.50 хв. в селі Гостролуччя Баришівського району по вул. Леніна, біля будинку № 87 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю автомобілів «CHEVROLET» Авео, державний номер НОМЕР_1 під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобіля марки «FOTON», державний реєстраційний номер СВ 5175АМ , який керував ОСОБА_2

07 жовтня 2015 року Постановою Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області ОСОБА_3 було визнано винним у вчинені адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами строком на 3 роки ( а.с.26 ).

Відповідно до висновку № 009/16 експертного автотоварознавчого дослідження від 02 грудня 2015 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику транспортного засобу автомобіля «FOTON», державний реєстраційний номер СВ 5175АМ, в результаті дорожньо-транспортної пригоди, що сталася 21 липня 2015 року , становить 43367,35 грн.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди ОСОБА_3 не була застрахована, отже відповідно до п.п.а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов»язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов»язок відшкодувати шкоду покладається на МТСБУ. Позивач повідомив МТСБУ про ДТП. Відхиляючи заперечення МТСБУ проти позову про те, що позивач не звертався до нього із заявою про виплату відшкодування шкоди, суд послався на те, що підставою для відмови у виплаті страхового відшкодування може бути лише подання такої заяви за закінченням річного строку з моменту ДТП. Та обставина, що позивач звернувся з такою заявою протягом року з моменту ДТП безпосередньо до суду, не може бути підставою для відмови у позові.

Судова колегія погоджується із такими висновками суду виходячи з такого.

Відповідно до п.п. а) п.41.1 ст. 41 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння: транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі.

Пунктом1.7. ст.. 1 цього Закону дане визначення забезпеченого транспортного засобу, тобто це транспортний засіб,

зазначений у чинному договорі обов'язкового страхування

цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації

особами, відповідальність яких застрахована.

Таким чином, при вирішенні даного позову обов»язковими обставинами для з»ясування є чи є пошкоджений автомобіль відповідача забезпеченим транспортним засобом в розумінні п.1.7. ст.. 1 Закону .

Суд першої інстанції ці обставини залишив поза своєю увагою і не перевірив їх належними і допустимими доказами.

Однак при розгляді справи в апеляційному порядку представник позивача надав суду Поліс обов»язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, відповідно до якого позивач застрахував свою цивільну відповідальність, а тому шкода була заподіяна транспортному засобу, який відповідає вимогам п.1.7.ст. 1 Закону.

Судова колегія не може погодитись із доводами апеляційної скарги виходячи з такого. Відповідно до ст.. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Суди не вправі відмовити особі в прийнятті позовної заяви чи скарги лише з тієї підстави, що її вимоги можуть бути розглянуті в передбаченому законом досудовому порядку.

З матеріалів справи вбачається, що позивач вчинив всі необхідні від нього дії щодо досудового врегулювання спору і письмово просив відповідача направити аварійного комісара або експерта для визначення завданої шкоди. Однак відповідач аварійного комісара не надіслав. Тобто не виконав вимогу позивача.

За таких обставин у позивача були обґрунтовані підстави для звернення до суду з цим позовом. Відмова позивачу у позові унеможливить подальше його звернення до суду з таким позовом до МТСБУ у випадку незгоди позивача із рішенням МТСБУ про розмір страхових виплат.

Тому рішення суду в цій частині є законним і обґрунтованим.

Судова колегія не може погодитись із судом першої інстанції в частині розподілу судових витрат.

Відповідно до ст.88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

Суд стягнув судові витрати солідарно з обох відповідачів, однак законом не передбачене солідарне стягнення.

Позивач сплатив за надання правової допомоги 4500 грн. Враховуючи, що позов задоволено частково, то витрати на правову допомогу стягуються з МТСБ України та з ОСОБА_3 пропорційно до задоволених вимог. Таким чином, з МТСБ України слід стягнути витрати на правову допомогу в розмірі 4306 грн. 50 коп, а з ОСОБА_3 193 грн. 50 коп.

Окрім того, під час звернення до суду з позовом ОСОБА_2 сплатив судовий збір за вимоги майнового та немайнового характеру, по 551 грн. 20 коп. Оскільки з МТСБ України стягнуто матеріальну шкоду в розмірі 46047 грн. 35 коп., то стягненню з МТСБ України на користь ОСОБА_2 підлягає 551 грн. 20 коп. судового збору.

Як вбачається з рішення суду, з ОСОБА_3 було стягнуто 2000 грн. моральної шкоди, тому з ОСОБА_3 слід стягнути на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (стягнення моральної шкоди є вимогою немайнового характеру, а ставка судового збору за вимогу немайнового характеру становить саме 551 грн. 20 коп.).

Також з матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_2 було проведено оцінку пошкодженого транспортного засобу, вартість якої становить 1100 грн. (а.с. 11), тому з МТСБ України слід стягнути на користь ОСОБА_2 зазначені витрати в розмірі 1100 грн.

Щодо доводів апеляційної скарги в частині відсутності розрахунку витрат на правову допомогу, то вони спростовуються матеріалами справи в яких міститься такий розрахунок . (а.с.68)

З врахуванням наведеного, судова колегія змінює рішення суду лише в частині розподілу судових витрат. В іншій частині рішення суду залишається без змін.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 309, 313, 316, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу Моторного (транспортного) бюро України задовольнити частково.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 16 березня 2016 року змінити в частині стягнення судових витрат.

Стягнути з Моторного (транспортного) бюро України на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп., 1100 грн. за проведення експертного дослідження пошкодженого транспортного засобу та 4306 грн. 50 коп. витрат на правову допомогу.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. та 193 грн. 50 коп. витрат на правову допомогу.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді