Справа № 376/1503/15-ц Головуючий у І інстанції Ярошенко С. М.
Провадження № 22-ц/780/3749/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 38 14.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

14 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

Головуючого судді: Ігнатченко Н.В.,

суддів: Антоненко В.І., Поліщука М.А.,

розглянувши цивільну справу за заявою ОСОБА_2 про забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право власності та договору дарування недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування,

у с т а н о в и л а:

В провадженні апеляційного суду перебувала цивільна справа за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Сквирського районного суду Київської області від 30 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_5 про встановлення факту прийняття спадщини, визнання свідоцтва про право власності та договору дарування недійсним, визнання права власності на майно в порядку спадкування.

11 липня 2016 року до суду надійшла заява позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на спірну квартиру № 3 у будинку по вул. Набережна, 3 в м. Сквира Київської області.

Вивчивши заявлене питання та письмові докази у справі, колегія суддів вважає, що заява не підлягає до задоволення з наступних підстав.

За правилами ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ст. 152 ЦПК України позов забезпечується, зокрема, накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб.

При цьому види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Отже, заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватись лише у разі необхідності, оскільки безпідставне звернення до таких дій може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб або учасників процесу.

Згідно розяснень, які містяться в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, він має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд також має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Звертаючись до суду з позовом ОСОБА_2 вказав, що відповідачами порушено його право на отримання частини спадкового майна (квартири) після смерті батька, а спірний договір дарування укладений з метою створення перешкод у повернені спадщини, а тому, серед іншого, просив визнати за ним право власності в порядку спадкування за законом на 1/4 частину квартири № 2 в будинку по вул. Набережна, 3 у м. Сквира Київської області.

З наведеного слідує, що предметом заявлених позовних вимог є спадкування 1/4 частини квартири, відтак накладення арешту все спірне майно, яке належать відповідачу ОСОБА_4, не є співмірним із заявленими позовними вимогами та призведе до порушення прав останньої.

Згідно із ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Ураховуючи вимоги ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях.

Як вбачається зі змісту поданої заяви, вона належним чином не мотивована, в ній міститься лише посилання на диспозицію норми права про те, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, однак відсутні відповідні докази, які дають підстави вважати обгрунтованим припущення про те, що відповідач має намір або здійснює дії, спрямовані на відчуження спірної квартири.

За таких обставин, в задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 151-153, 301, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а:

В задоволенні заяви ОСОБА_2 про забезпечення позову відмовити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий Н.В. Ігнатченко

Судді: В.І. Антоненко

ОСОБА_6