Справа № 266/2890/16-ц
Провадження№ 2/266/916/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Маріуполь

Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Сараєва І.А.,

за участю секретаря - Сологуб Т.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради про визнання права власності, скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, в якому просила скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на ? частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 та визнати за нею право власності на зазначену частку квартири. В обґрунтування позову позивач зазначила, що вона 06.02.2007 року набула права власності на спадкове майно після смерті батька 1/2частку квартири, відповідно до свідоцтва на право на спадщину від 06.02.2007р. виданого державним нотаріусом Другої маріупольської нотаріальної контори. Квартира розташована за адресою: АДРЕСА_2. Право власності відповідно до законодавства зареєстровано Маріупольським БТІ 22.02.2007р. про що надано витяг про реєстрацію права власності. 18 вересня 2008р. відповідно до рішення Приморського районного суду м. Маріуполь (мирова угода) право власності на 1/2частку належної їй квартири перейшло до ОСОБА_2 Право власності за ОСОБА_2 відповідно до законодавства зареєстровано Маріупольським БТІ 06.10.2008р., про що надано витяг про реєстрацію права власності. 27 грудня 2013р. Апеляційним судом Донецької області рішення Приморського районного суду про затвердження мирової угоди між нею та відповідачкою, на підставі якого у останньої виникло право власності на квартиру - скасовано. Справу направлено на новий розгляд до Приморського районного суду. 25.11.2015р. ухвалою суду справу залишено без розгляду за заявою ОСОБА_2 На сьогоднішній день реєстраційний запис про право власності ОСОБА_2 є дійсним, хоча вона на сьогоднішній день фактично не є власником спірного майна, у звязку з чим реєстрація права власності за ОСОБА_2 порушує її права як власника, оскільки вона позбавлена права зареєструвати право власності на зазначену квартиру, у звязку з чим, позивач вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а саме позбавлення можливості зареєструвати право власності на спадкове майно.

У судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася, до суду надала письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні.

Представник відповідача, яка діє на підставі довіреності ОСОБА_3, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутністю, проти задоволення позову не заперечувала.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, надав заяву, з проханням розгляду справи за його відсутності, справу вирішити на розсуд суду.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, з наступних підстав.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06 лютого 2007 року позивачу ОСОБА_1 на праві власності належить ? частка квартири АДРЕСА_3 (а.с. 6).

Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Маріуполь від 18 вересня 2008 року право власності на 1/2частку квартири АДРЕСА_3 визнано за ОСОБА_2 та зареєстровано Маріупольським БТІ 06.10.2008р., про що надано витяг про реєстрацію права власності (а.с. 8-9).

Згідно ухвали Апеляційного суду Донецької області від 27 грудня 2013 року ухвалу Приморського районного суду м. Маріуполя від 18 вересня 2008 року про затвердження мирової угоди між сторонами, на підставі якого у ОСОБА_2 виникло право власності на квартиру скасовано, справа направлена до суду першої інстанції для продовження розгляду (а.с. 11).

Відповідно до ухвали Приморського районного суду м. Маріуполь від 25 листопада 2015 року позовну заяву ОСОБА_2 до ОСОБА_1 залишено без розгляду, ухвала набрала законної сили (а.с. 12).

Згідно зі ст.16 ЦК України кожен має право звернутися до суду за захистом свого майнового права.

У відповідності до положень ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Відповідно до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власник має право володіння, користування та розпорядження своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд незалежно від волі інших осіб.

Частиною 1 ст. 321 ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправне позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб'єктів права власності.

Відносини, пов'язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулюються Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 01 липня 2004 року з змінами та доповненнями.

Згідно з ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» в редакції від 01.01.2016 року, державна реєстрація прав у Державному реєстрі прав є обов'язковою.

Відповідно до ч. 2 ст. 26 вказаного Закону, у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав.

У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується.

Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що ОСОБА_1 є належним власником ? частки квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_1 та добросовісним набувачем зазначеного майна, оскільки набула право власності на спірне майно правомірно, а тому заявлений позов підлягає задоволенню у повному обсязі.

На підставі ст. ст. 16, 316, 317, 319, 321, 328, 386 ЦК України, ст. 41 Конституції України, та керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 214-215, 218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Відділ державної реєстрації речових прав на нерухоме майно юридичного департаменту Маріупольської міської ради про визнання права власності, скасування запису в реєстрі прав власності на нерухоме майно задовольнити.

Скасувати запис в реєстрі прав власності на нерухоме майно, щодо реєстрації за ОСОБА_2 права власності на ? частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Визнати право власності на ? частку квартири, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 за ОСОБА_1.

На рішення може бути подано апеляцію до Апеляційного суду Донецької області в місті Маріуполі через Приморський районний суд міста Маріуполя Донецької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя: Сараєв І. А.