Справа № 204/1404/16-ц
Провадження № 2-з/204/112/16
УХВАЛА

20 вересня 2016 року м.Дніпро

Красногвардійський районний суд м.Дніпропетровська у складі:

головуючої судді Тітової І.В.

за участю секретаря Таран К.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Красногвардійського районного суду м.Дніпропетровська заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради про визнання договору іпотеки недійсним,

в с т а н о в и в:

25 лютого 2016 року до суду надійшла вищевказана позовна заява.

13 травня 2016 року провадження у справі було відкрито.

19 вересня 2016 року до суду надійшла заява про забезпечення позову, у якій представник позивача просить накласти арешт на квартиру №77, розташовану у будинку №5 по вул.Театральна в м.Дніпропетровську, загальною площею 86,6 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2 (49042, АДРЕСА_1 ідентифікаційний податковий номер НОМЕР_1), заборони Реєстраційній службі Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської (49000, м.Дніпропетровськ, вул.Комсомольська, 56) нотаріусам та іншим особам, які, відповідно до законодавства України, наділені правом вчиняти дії щодо реєстрації права власності на нерухоме майно: вчиняти будь-які дії щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав власності на двокімнатну на квартиру №77, розташовану у буд.№5 по вул.Театральна в м.Дніпропетровську, загальною площею 86,6 кв.м., яка належить на праві власності ОСОБА_2

В обґрунтування заяви про забезпечення позову представник позивача зазначив, що для забезпечення позову ОСОБА_5 про визнання договору іпотеки недійсним, необхідно накласти арешт на квартиру, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_2, загальною площею 86,6 кв.м. та заборонити державним органам, які, відповідно до законодавства України, наділені правом здійснення реєстрації прав власності на нерухоме майно, вчиняти дії будь-які щодо внесення до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію прав власності на вказану квартиру, оскільки це нерухоме майно є предметом прилюдних торгів, результати яких оспорюються. Представнику позивача відомо, що ПАТ «ПУМБ» планує переоформити право власності на квартиру на юридичну особу на підставі договору іпотеки. З огляду на це є підстави припустити, що ПАТ «ПУМБУ» знаючи про те, що спір з приводу договору іпотеки розглядається судом, може продати або здійснити інше відчуження цього майна до ухвалення по справі остаточного судового рішення і набуття ним законної сили. На підставі викладеного вважає, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову. Обсяг позовних вимог позивача відповідають виду забезпечення позову, який представник позивача просить вжити. Вид забезпечення позову - арешт спірного майна та заборона державним реєстраційним органам вчиняти будь-які дії з приводу здійснення реєстрації прав власності на це майно, якій представник позивача просить вжити, є співмірним із заявленими позовними вимогами і не позбавляє нового власника у подальшому володіти та користуватися спірним майном.

Учасники процесу у судові засідання не з'явились.

Дослідивши матеріали заяви про забезпечення позову, суд встановив таке.

У відповідності до ч.ч.1-3 ст.151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити, передбачені цим Кодексом, заходи забезпечення позову. У заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: 1) причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; 2) вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; 3) інші відомості, потрібні для забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч.1 ст.153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Як передбачено ч.3 ст.152 ЦПК України, види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як розяснено у п.4 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" №9 від 22 грудня 2006 року, при розгляді заяви про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів. Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовними вимогам.

Отже, при вирішенні питання щодо наявності або відсутності підстав для застосування заходів забезпечення позову судом, між іншим, підлягають встановленню: наявність або відсутність спору, наявність або відсутність реальної загрози невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову, відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, яка звернулася з такою заявою, позовним вимогам, співмірність заявлених позовних вимог до майна, яким заявник просив забезпечити позов.

У поданій представником позивача заяві про забезпечення позову відсутнє обґрунтування саме такого виду забезпечення позову як арешт, не надано (не зазначено) доказів на підтвердження того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Згідно із ч.8 ст.153 ЦПК України суд, встановивши, що заяву про забезпечення позову подано без додержання вимог статті 151 цього Кодексу, повертає її заявнику, про що постановляє ухвалу.

Виходячи із вищевикладеного, оскільки заяву про забезпечення позову було подано без додержання вимог статті 151 ЦПК України, вона підлягає поверненню заявникові.

Керуючись ст.ст.151, 153 Цивільного процесуального кодексу України,

п о с т а н о в и в:

Заяву представника позивача ОСОБА_1 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до публічного акціонерного товариства «Перший Український ОСОБА_3», треті особи приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4, орган опіки та піклування Красногвардійської районної у м.Дніпропетровську ради про визнання договору іпотеки недійсним повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя І.В. Тітова