№263/2730/16-ц
№2/263/1050/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 липня 2016 року Жовтневий районний суд м.Маріуполя Донецької області у складі головуючого судді Томіліна О.М., при секретарі Максимовій А.Ю., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Маріуполі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 про стягнення грошової суми за договором, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся із позовом до суду про стягнення грошової суми за договором, мотивуючи тим, що 01.07.2015 року між ним та відповідачем ОСОБА_3 був укладений договір №131 про надання правової допомоги ведення кримінальної справи під час судового розгляду, в інтересах її сина ОСОБА_2, який на той час перебував в СІЗО і обвинувачувався у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.307 КК України. Відповідач зобов'язалась оплатити роботу позивача та за умовами п.3.2 договору додаткові витрати. Позивачем були сплачені додаткові витрати, повязані з явкою свідка ОСОБА_4 до апеляційного суду Донецької області в загальній сумі 203 дол.США та 2550 російських рублів, що за станом на 26.02.2016р. складає 6424грн.

Крім того, 19.01.2016р. між позивачем та відповідачем ОСОБА_2 був укладений договір №60-91 про надання правової допомоги захисту останнього під час нового судового розгляду кримінальної справи за його обвинуваченням за ч.1 ст.317, ч.2 ст.307 КК України. За умовами п.4.1 договору відповідач зобовязався сплатити на користь позивача гонорар у сумі 10 000грн. та преміальні у випадку позитивного для замовника вирішення справи у сумі 10 000грн., а саме, призначення покарання не повязаного з позбавленням волі, звільнення обвинуваченого з-під варти тощо.

Позивач зазначає, що відповідач в порушення взятих на себе зобов'язань, спалтив лише частину гонорару у сумі 1530грн., мотивуючи складним матеріальним становищем, і не сплатив преміальні та іншу частину гонорару. Ухвалою Першотравневого райсуду Донецької області від 19.01.2016р. за клопотаннями обвинуваченого та захисника ОСОБА_1 запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у виді тримання під вартою було змінено на домашній арешт та звільнено останнього з-під варти в залі суду. Вироком Першотравневого райсуду Донецької області від 15.02.2016 р. ОСОБА_2 був визнаний винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, його було засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст..ст.75,76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. На підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014р.» засудженого ОСОБА_2 було повністю звільнено від відбування покарання. Таким чином, як вказує позивач, для відповідача ОСОБА_2 наступили умови, за якими він зобовязаний сплатити преміальні у сумі 10 000грн., тобто позитивне для замовника вирішення питання у кримінальному провадженні.

У зв'язку із зазначеним, позивач просить суд стягнути з відповідача ОСОБА_3 на його користь заборгованість за Договором про надання правової допомоги від 01.07.2015 р. в сумі 6424 грн., а також стягнути з відповідача ОСОБА_2 на його користь заборгованість за Договором про надання правової допомоги від 19.01.2016 р. в сумі 18470 грн.

Позивач у судове засідання не з'явився, надав суду заяву, у якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити, справу слухати без його участі.

Відповідачі у судове засідання повторно не з'явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені у встановленому законом порядку. На адресу суду надійшли письмові заяви та клопотання, з яких вбачається, що відповідачі позовні вимоги фактично не визнають, зазначають, що адвокату ОСОБА_1 були сплачені усі належні грошові кошти, загалом більше 5000грн., з заявленими позовними вимогами не згодні, оскільки під час підписання договорів про надання юридичної допомоги знаходилися в стресовому стані, не ознайомлювалися з документами, щодо виплати гонорару в таких сумах не домовлялися, загалом не задоволені роботою адвоката. ОСОБА_2 також вказав, що вважає, що уклав договір з адвокатом ОСОБА_1 під впливом помилки та під впливом обману, посилаючись при цьому на ст.ст.229, 230 ЦК України, проте зустрічних позовних вимог щодо визнання договору недійсним не заявляв. Також позивачи просили відкласти розгляд справи до прийняття рішення дисциплінарно-кваліфікаційною палатою у відношенні адвоката ОСОБА_1

Суд розглядає справи протягом розумного строку. Розгляд судом цивільної справи відбувається в судовому засіданні з обов'язковим повідомленням осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи у її відсутності (ст.ст. 157,158 ЦПК України).

За обставин наявності позиції відповідача, щодо заявленого позову та враховуючи вимоги ст.ст. 157,158,169 ЦПК України, суд вважав за можливе вирішити справу без участі сторін, на підставі наявних у ній даних та доказів у загальному порядку. Підстав для відкладання розгляду справи судом не вбачається.

Вивчивши матеріали справи, суд встановив, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 01.07.2015 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_1 (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю №719 від 10.04.1995р.) та ОСОБА_3, позивач здійснював ведення кримінальної справи в інтересах ОСОБА_2 під час досудового розслідування та судового розгляду. Гонорар за даним договором сплачено повністю, про що свідчить відповідна відмітка.

Відповідно до умов п.3.2 умов Договору, додатково замовник сплачує додаткові витрати, понесені виконавцем при виконанні умов договору (транспортні витрати, витрати на паливно-мастильні, інші витрати).

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.6.1).

Як вбачається з матеріалів справи апеляційним судом Донецької області під час розгляду апеляційної скарги захисника ОСОБА_1 та прокурора Першотравневого району Донецької області на вирок Першотравневого райсуду Донецької області від 27.10.2015р. в судовому засіданні 23.12.2015р. за клопотанням сторони захисту було допитано в якості свідка ОСОБА_4 Позивачем були сплачені витрати, повязані з явкою свідка до Апеляційного суду Донецької області (вартість проїзду з м.Санкт-Петербург (РФ) до м.Маріуполя та у зворотньому напрямку) в загальній сумі 203 дол. США (100 доларів банківським переказом від 14.12.2015р., 100 доларів відповідно до розписки від 21.12.2015р. на проїзд та 3 долари як плата за переказ) та 2550 рос. руб. (2500 рублів банківським переказом від 23.01.2016р. та 50 рублів як плата за переказ) (а.с.5-9).

Станом на 26.02.2016р. Національним банком України встановлені такі офіційні курси гривні до долару США - 2724,8642грн. складає 100дол., курси гривні до рос. рублів 10грн. 3,5669руб. Станом на 04.03.2016р. (день подачі позову) Національним банком України встановлені такі офіційні курси гривні до долару США - 2621.3621грн. складає 100дол., курси гривні до рос. рублів 10грн. 3.5508руб.

Ці витрати ОСОБА_3 оплачені не були.

Судом також встановлено, що відповідно до договору про надання правової допомоги від 19.01.2016 року, укладеного між адвокатом ОСОБА_1 та ОСОБА_2, позивач здійснював ведення кримінальної справи в інтересах ОСОБА_2 під час під час судового розгляду (а.с.39-40).

За умовами п.4.1 договору відповідач зобовязався сплатити на користь позивача гонорар у сумі 10 000грн. та преміальні у випадку позитивного для замовника вирішення справи у сумі 10 000 грн., а саме, призначення покарання не повязаного з позбавленням волі, звільнення обвинуваченого з-під варти тощо.

Договір набуває чинності з моменту підписання і діє до повного виконання сторонами своїх зобовязань (п.6.1).

На час розгляду цієї справи у суді, умови договору про надання правової допомоги від 19.01.2016 року, укладеного між сторонами, за твердженням позивача та запереченнями відповідача, виконані частково на суму 1530грн., інша частина суми гонорару та сума преміальних відповідачем не сплачена.

Відповідно до довідки, виданої Першотравневим районним судом Донецької області від 02.07.2016р. вбачається, що адвокат ОСОБА_1 дійсно здійснював захист підсудного ОСОБА_2

під час розгляду кримінального провадження у відношенні ОСОБА_2 з 03.07.2015р. до 15.02.2016р. (15 судових засідань), у тому числі, адвокат приймав участь в судових засіданнях Апеляційного суду Донецької області 23.12.2015р. та 04.01.2016р. Також судом встановлено, що ухвалою Апеляційного суду Донецької області від 04.01.2016р. було частково задоволено скаргу захисника ОСОБА_1 та прокурора і скасовано вирок Першотравневого райсуду Донецької області від 27.10.2015р. у відношенні ОСОБА_2 за ч.1 ст.317, ч.2 ст.307 КК України (а.с.13-15). Ухвалою Першотравневого райсуду Донецької області від 19.01.2016р. за клопотаннями обвинуваченого та захисника ОСОБА_1 запобіжний захід відносно ОСОБА_2 у виді тримання під вартою було змінено на домашній арешт та звільнено останнього з-під варти в залі суду (а.с.10-12). Вироком Першотравневого райсуду Донецької області від 15.02.2016 р. ОСОБА_2 був визнаний винуватим у скоєнні злочинів, передбачених ч.1 ст.317, ч.2 ст.309 КК України, його було засуджено до 4 років 6 місяців позбавлення волі та на підставі ст..ст.75,76 КК України звільнено від відбуття покарання з іспитовим строком на 2 роки. На підставі п. «в» ст.1 ЗУ «Про амністію у 2014р.» засудженого ОСОБА_2 було повністю звільнено від відбування покарання (а.с.18-22).

Відповідно до ст. 509 ЦК України - зобов'язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку, зобов'язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 ЦК України, зобов'язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості.

Відповідно до ст.526 ЦК України - зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст.610 ЦК України - порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу.

Згідно ч. З ст. 27 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

За договором про надання послуг, згідно з ч. 1 ст. 901 ЦК України, одна сторона виконавець зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник, згідно з вимогами ч. 1 ст. 903 ЦК України, зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Як вбачається зі ст.30 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Враховуючи наведене, дослідивши докази у їх сукупності, з огляду на те, що у суду відсутні докази на спростування позиції позивача, суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог, а тому суд вважає, що позовні вимоги до ОСОБА_3 підлягають частковому задоволенню, а позовні вимоги до ОСОБА_2 підлягають задоволенню в повному обсязі. Оскільки позивачем не доведено необхідність надіслання свідку 2500 рос. рублів 23.01.2016р., тобто після прибуття свідка до постійного місця проживання, в цій частині в позові слід відмовити. Крім того, суд вважає, що грошові кошти в сумі 203 дол.США необхідно стягнути з ОСОБА_3 у національній валюті України за офіційним курсом на день подачі позову 04.03.2016р., тобто 5321,35 грн.

Відповідно до статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються позивачі - інваліди I та II груп.

Статтею 88 ЦПК України передбачено, що якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 2).

Якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог (ч. 3).

Згідно з положеннями Закону України «Про судовий збір» ставка судового збору за подання позовної заяви майнового характеру складає 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру мінімальної заробітної плати - 551,20 грн. Враховуючи наведене, вказана сума повинна бути стягнута з відповідачів в рівних частках по 275,60грн. з кожного.

Керуючись ст.ст. 5-11, 60, 88, 208, 209, 213, 214, 215, 294 ЦПК України, ст.ст. 509, 526, 527, 530, 610, 625 ЦК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми за договором задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 5 321,35 грн.

В задоволенні решти позовних вимог ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення грошової суми за договором відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 в дохід держави 275,60 грн. в рахунок оплати судового збору.

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення грошової суми за договором задовольнити повністю.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 грошову суму в розмірі 18 470,00 грн., з яких: сума адвокатського гонорару 8 470,00 грн.; сума преміальних відповідно до п.4.1 договору 10 000,00 грн.

Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави 275,60 грн. в рахунок оплати судового збору.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Донецької області через Жовтневий районний суд м.Маріуполя. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя О.М.Томілін