Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"28" вересня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді Виниченко Л.М.

при секретарі Гноілек М.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини,-

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом у якому просить зменшити розмір аліментів, що стягуються з нього на користь відповідача на підставі рішення Дніпровського районного суду м. Києва від 31.11.2009 року на утримання доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі з 1000,00 грн. до 500,00 грн. щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття..

Вимоги мотивує тим, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2009 року по цивільній справі № 2-2521/1-09 з нього на користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, в твердій грошовій сумі 1000,00 грн. до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.07.2009 року щомісячно.

На підставі рішення суду Дніпровським районним судом м. Києва видано виконавчий лист, який знаходиться на виконанні у ВДВС Дніпровського РУЮ в м. Києві.

Позивач зазначає, що його матеріальний стан на даний час не дає можливості сплачувати аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 1 000,00 грн., оскільки змінився його матеріальний стан як платника аліментів, так як постійного місця роботи, де він мав заробіток необхідний для сплати аліментів не має. Як наслідок він не отримує протягом багатьох років заробітну плату чи будь-якого іншого доходу, а тому не має можливості сплачувати аліменти саме в такому розмірі в якому вони були встановлені рішення суду.

З моменту відкриття виконавчого провадження і по теперішній час грошовими коштами його забезпечує син ОСОБА_4, у якого на утриманні перебуває також двоє неповнолітніх дітей.

Крім цього, оскільки він ніде не працює та не отримує будь-яких доходів, проживає в квартирі, то на його сина лягають ще й фактичні витрати на утримання квартири, а саме сплати комунальних платежів.

Також позивач вказує, що в грудні 2015 року його сином однією сумою було сплачено заборгованість по аліментам в розмірі 100 000,00 тис. грн., що погіршило його матеріальний стан, вказана сума була сплачена із урахуванням пені та штрафних санкцій.

Зазначає, що на момент звернення з цим позовом до суду його матеріальний стан суттєво змінився, оскільки він не отримує дохід, який на момент визначення розміру аліментів становив 1000 грн., через що він позбавлений можливості сплачувати аліменти в тому розмірі, який був встановлений рішенням Дніпровського районного суду м. Києва, тому просить зменшити розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі з 1000 грн. до 500 грн. до досягнення дитиною повноліття.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримав заявлені вимоги та просив їх задовольнити

Відповідач в судовому засіданні просила відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у письмових запереченнях, пояснила, що вимоги є безпідставними, позивач 1965 року народження, є працездатною особою без інвалідності, тому має можливість влаштуватися на роботу для отримання доходів; призначених судом аліментів на дитину їй не вистачає на повноцінне забезпечення доньки, яку вона виховує одна, тому зменшення розміру аліментів порушить права дитини, яка з кожним роком потребує збільшення додаткових витрат на виховання і навчання, має потребу у забезпеченні харчуванням, одягом, взуттям, лікуванням, навчанням у загальноосвітній школі та в музичній школі.

Суд, вислухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

В судовому засіданні встановлено, що рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2009 року з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 було стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1000 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття.

Відповідно до ст. 192 Сімейного кодексу України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Позивач просить зменшити розмір аліментів визначених вищевказаним рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 13.11.2009 року з 1000 грн. до розміру 500,00 грн. щомісячно, посилаюсь на те, що у нього змінилося матеріальне становище, оскільки постійного місця роботи, де він мав заробіток необхідний для сплати аліментів він не має, як наслідок не отримує протягом багатьох років заробітну плату чи будь-якого іншого доходу, у зв'язку з чим не має можливості сплачувати аліменти у присудженому судом розмірі, борг по сплаті аліментів за нього погасив його син ОСОБА_4, який має власну сім'ю та двох неповнолітніх дітей.

З пояснень учасників судового засідання, на час винесення судом рішення про стягнення аліментів та у подальшому позивач офіційно працевлаштований не був, мав непостійні доходи. При цьому представник ОСОБА_1 пояснив, що позивач шукає роботу, працює різноробочим, на даний час доходів не має, його фінансове становище погіршилося через кризу у країні.

Згідно ч. ч. 1, 3, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Отже, судом встановлено, що позивач є особа працездатного віку, сімейний стан його не змінився, будь яких неповнолітніх та непрацездатних осіб на його утриманні не має, медичних показань стосовно працевлаштування та заняття певними видами діяльності позивачу не встановлено, доказів щодо непрацездатності чи обмеженої працездатності ОСОБА_1 за станом здоров'я суду не надано, тому позивач не позбавлений можливості знайти роботу для отримання доходів.

З урахуванням викладеного та віку дитини сторін по справі, щоденну потребу у забезпеченні її необхідним харчуванням і предметами вжитку, а також тих обставин, що на підтвердження заявлених вимог позивачем не надано будь яких доказів того, що він не має змоги здійснювати сплату аліментів у визначеному рішенням суду розмірі, позов задоволенню не підлягає.

Керуючись ст. 192 Сімейного кодексу України, п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 р. № 3, ст. ст. 10, 11, 57, 58, 60, 88, 169, 208, 215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зменшення розміру аліментів на утримання дитини відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Дніпровський районний суд м. Києва протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя