РІШЕННЯ

Іменем України

29.11.2016 року м. Львів

Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого-судді: Мигаль Г.П.

при секретарі: Максимович М.М..

за участю:

представника позивача

та третьої особи ОСОБА_1 ОСОБА_2

відповідача ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, треті особи: Франківський районний відділ ДМС України у м.Львові, ОСОБА_1, про визнання втрати права користування житловим приміщенням, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_5 звернулася з позовом до відповідачки ОСОБА_3, в якій просить визнати відповідачку ОСОБА_3 такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою №13 в будинку №18 по вул.Ю.Федьковича в м.Львові.

Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру АДРЕСА_1 ? цієї квартири належить на праві власності третій особі ОСОБА_1, а ? належить позивачці, яка прийняла спадщину після смерті сина ОСОБА_6.

29.07.2012р. між сином позивачки ОСОБА_6 та відповідачкою 29.05.2009р. був укладений шлюб. Відповідачка була зареєстрована у вищевказаній квартирі.

14.06.2013р. син позивачки ОСОБА_6 згідно з рішенням Франківського районного суду м.Львова розлучився з відповідачкою так як спільне життя між ними не склалося ( колишні прізвища ОСОБА_6 і ОСОБА_7 по батькові також змінено Іванівна). До розлучення відповідачка вже не проживала за місцем реєстрації у квартирі АДРЕСА_2 і не проживає по теперішній час, жилу площу залишила добровільно, з вказаного часу проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, витрати на утримання житла та сплату комунальних послуг не несе, її речей в квартирі немає. Перешкод в проживанні відповідачці не чинилося, проте добровільно з реєстраційного обліку вона не знялася, що чинить позивачці перешкоди в користуванні власністю. Факт відсутності відповідачки в квартирі підтверджується актами працівників ЛКП «Навколо базару» та відповідними підписами сусідів. Відповідно до ч.2 ст.405 ЦК України член сімї власника житла втрачає право на користування житлом у разі його відсутності без поважних причин один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Представник відповідачки та відповідачка позов не визнали та подали заперечення на позов, в яких просять відмовити в задоволенні позову. Заперечуючи позовні вимоги, відповідачка ОСОБА_3 зазначає, що 08.07.2010 р. вона була зареєстрована у ІНФОРМАЦІЯ_2 у звязку з реєстрацією 29.05.2009 р. шлюбу з ОСОБА_6, який був зареєстрований і все життя проживав у цій квартирі. До заміжжя позивачка проживала за адресою ІНФОРМАЦІЯ_3 разом з братом ОСОБА_8. Після одруження ОСОБА_6 переконав позивачку продати належну їй частку квартири №8 на вул. Скрипника, 25А і переїхати до нього на АДРЕСА_3, а виручені гроші від продажу частки її квартири на вул. Скрипника вкласти у ремонт квартири АДРЕСА_4. 8 грудня 2009 р. позивачка продала свою частку у квартирі № 8 на вул. Скрипника, 25А своєму братові ОСОБА_8 за 20 000 доларів США (додаток № 1). 8-9 грудня 2009 р. частину грошей в сумі 7 000 доларів США поклала на депозит і на поточний рахунок в ПАТ «ОСОБА_9 Аваль», ще 6 700 євро поклала на депозит в ПАТ «Кредобанк». Вважаючи квартиру № 13 на вул. Федьковича, 18 сімейним домом, позивачка вклала отримані від продажу своєї частки у квартирі АДРЕСА_5 кошти у ремонт квартири АДРЕСА_4 та оплатила ремонтні роботи. Після ремонту стосунки між ОСОБА_6 та відповідачкою поступово погіршувалися та в кінцевому результаті в квітні 2013 року позивачка змушена була піти від ОСОБА_6Є та залишила квартиру АДРЕСА_6. В додаткових поясненнях до заперечень відповідачка зазначила, що не проживала в цій квартирі з поважних причин, із-за загрози вчинення над нею насильства її колишнім чоловіком, а після смерті іі колишнього чоловіка ОСОБА_6 всі зусилля відповідачки були направлені щоб врятувати життя сина відповідачки. В задоволенні позову просить відмовити.

Представник позивачки та третьої особи ОСОБА_1 - адвокат ОСОБА_2 позов підтримав та просив такий задоволити з підстав, наведених у позовній заяві.

Представник третьої особи - Франківського районного відділу ДМС України у м.Львові скерував листа на адресу суду про розгляд справи у відсутності представника.

Заслухавши пояснення представника позивача та третьої особи ОСОБА_1, заперечення відповідачки та представника відповідачки, дослідивши та оцінивши докази у справі, судом встановлено наступне.

Відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру №236322 від 28 липня 2012р., виданого Департаментом економічної політики Львівської міської Ради, квартира, яка знаходиться за адресою: вул.ОСОБА_10, буд.18 кв.13 належить на праві спільної сумісної власності ОСОБА_1 та ОСОБА_6 (а.с.8).

ОСОБА_6 помер 14 вересня 2015 року, про що свідчить свідоцтво про смерть серія 1-СГ №404030, видане Франківським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Львівського міського управління юстиції (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_6 його частку ? спірної квартири АДРЕСА_2 успадкувала його мати ОСОБА_5 (позивачка у даній справі), про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 16.03.2016р., видане державним нотаріусом пятої Львівської державної нотаріальної контори ОСОБА_11 (а.с.7).

Таким чином власниками квартири АДРЕСА_2 на час подання позовної заяви є позивачка ОСОБА_5 та третя особа ОСОБА_1

29.05.2009 між відповідачкою ОСОБА_3 та сином позивачки ОСОБА_6 було зареєстровано шлюб. Відповідно до Рішення Франківського районного суду м.Львова від 14.06.2013р. у справі №465/1119/13-ц шлюб між ОСОБА_6 та ОСОБА_12 (відповідачкою у справі) розірвано, про що свідчить копія рішення суду, що міститься в матеріалах справи.

Як вбачається із довідки з місця проживання про склад сімї і прописки за №2140 від 28.09.2015р., виданої ЛКП «Навколо базару» в квартирі 13 по вул.ОСОБА_10, буд.18 зареєстровані ОСОБА_13 (відповідачка у справі) тимчасовий мешканець та ОСОБА_1 співвласник (третя особа у справі). ОСОБА_6, 1986р.н. був постійно прописаний і проживав за даною адресою до дня смерті 14.09.2015р. (а.с.12).

Відповідно до актів від 30.10.2015р., 30.11.2015р., 30.09.2015р., складених комісією із працівників ЛПК «Навколо базару» та підтверджені сусідами, відповідачка за адресою квартира АДРЕСА_7 не проживає протягом двох років, місце її фактичного проживання невідомо, речей та майна відповідачки в квартирі немає (а.с.9-11).

Факт непроживання відповідачки за адресою: АДРЕСА_8 у м.Львові з квітня 2013 року підтвердила і сама відповідачка в судовому засіданні.

21 вересня 2013 року між відповідачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_14 укладено шлюб, про що свідчить свідоцтво про шлюб серія 1-СГ №218712 від 21.09.2013р., видане Залізничним відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції, копія якого міститься в матеріалах справи.

Після укладення шлюбу з ОСОБА_14 у відповідачки та її чоловіка ОСОБА_14 народилося двоє дітей ОСОБА_15, 05.02.2014р. та ОСОБА_16, ІНФОРМАЦІЯ_4, про що свідчать копії свідоцтва про народження, які містяться в матеріалах справи.

На даний час відповідачка разом з дітьми та чоловіком ОСОБА_14 проживає за місцем реєстрації чоловіка ОСОБА_14 АДРЕСА_9, що підтвердила відповідачка в судовому засіданні. Однак, відповідачка бажає разом з дітьми проживати за адресою її першого чоловіка квартирі АДРЕСА_6, щоб запезпечити належні умови проживання ій та іі дітям.

Будучи допитаною в судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_17 пояснила, що познайомилася з відповідачкою в 2008 році та приходиться відповідачці кумою. Повідомила, що син позивачки був емоційно-неврівноваженою людиною, застосовував фізичне насильство по відношенню до ОСОБА_3. Відповідачка продала свою частину квартири за адресою: м. Львів, вул. Скрипника, 25 «А»/8 та вилучені кошти вклала в ремонт квартири, що за адресою: м. Львів, вул. Федьковича, 18/13. Ініціатором розірвання шлюбу був син позивачки. Ірина намагалася зберегти шлюб, однак цього не бажав син позивачки.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи, а також покази свідка, суд доходить висновку, що позовні вимоги ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання втрати права користування житловим приміщенням підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між власником житла або законом. Відповідачка ОСОБА_3 залишила квартиру АДРЕСА_7 у квітні 2013року, що визнала сама відповідачка. Після розірвання шлюбу з ОСОБА_6, відповідачка ОСОБА_3 уклала новий шлюб 21.09.2013р. з ОСОБА_14, від якого у відповідачки ОСОБА_3 та ОСОБА_14 народилося двоє дітей, з якими відповідачка проживає за адресою реєстрації свого чоловіка ОСОБА_14 Таким чином, ще до смерті свого першого чоловіка ОСОБА_6, до 14 вересня 2015 року, відповідачка ОСОБА_3 без поважних причин не проживала понад рік в квартирі АДРЕСА_7, забрала свої речі з квартири, не оплачувала витрат на утримання житла та комунальних послуг, створила нову сімю та фактично проживає за місцем реєстрації свого нового чоловіка ОСОБА_14, а отже втратила право користування зазначеною квартирою. Суд не бере до уваги покликання відповідачки на те, що ОСОБА_6 чинив перешкоди позивачці в користування спірною квартирою, з огляду на те, що відповідачем не надано належних доказів щодо чинення перешкод у користуванні квартирою, відповідачка не зверталася до суду про усунення перешкод в користуванні житлом. Що стосується показів свідка, то вони свідчать про взаємовідносини між відповідачкою ОСОБА_3 та ОСОБА_6 та не спростовують факту добровільного залишення квартири відповідачкою у квітні 2013 року. Щодо проведення ремонту відповідачкою у спірній квартирі, то зазначені обставини не досліджувались в судовому засіданні, не є предметом даного спору.

Залишивши квартиру АДРЕСА_7, відповідачка з реєстраційного обліку не знялася, що чинить позивачці перешкоди в користуванні власністю.

Згідно зі ст.41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом.

Відповідно до ст.319, 321 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Відповідно до вимог ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такого порушення.

Відповідно до ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

Судом встановлено, що відповідачка проживала у ІНФОРМАЦІЯ_5 до квітня 2013 року як член сімі співвласника квартири АДРЕСА_7 ОСОБА_6

У звязку із смертю ОСОБА_6 14 вересня 2015 року припинилося його право власності на ? частку вищевказаної квартири та відкрилася спадщина, у склад якої ввійшло майнове право на ? частку вищевказаної квартири, яка була успадкована матірю ОСОБА_6 - ОСОБА_5

Припинення права користування житловим приміщенням членами сім'ї колишнього власника є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

З урахуванням вищевказаного, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення.

Відповідно до вимог ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача судові витрати у виді сплаченого позивачем судового збору при поданні позовної заяви.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

позов задоволити повністю.

Визнати відповідачку ОСОБА_3 (30.09.1983р.н., ІПН НОМЕР_1), такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою № 13 в будинку № 18 по вул. Ю.Федьковича у м. Львові.

Стягнути з відповідача ОСОБА_3 (30.09.1983р.н., паспорт серія КС №985490, ІПН НОМЕР_1 ) в користь позивача ОСОБА_5 (ІПН НОМЕР_2) судові витрати у сумі 551 (п'ятсот п'ятдесят одну) гривню 20 коп. на відшкодування судового збору, сплаченого позивачем при поданні позовної заяви до суду.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Львівської області на протязі 10-ти днів з дня його оголошення шляхом подання апеляційної скарги через Франківський районний суд м.Львова.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні, можуть

оскаржити рішення суду на протязі 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя МигальГ.П.