Провадження №2/200/4072/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

26 жовтня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

у складі: головуючого судді - Шевцовій Т.В.

при секретарі - Южаковій В.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпрі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом. До суду позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечувала. В позові позивач посилається на те, що в 1987 році отримала ордер на вселення до кімнати в гуртожитку АДРЕСА_2, на склад сім'ї в три особи. 18.07.2003 року його син ОСОБА_3 зареєстрував шлюб з ОСОБА_2, яка змінила прізвище на ОСОБА_2. Від шлюбу народилась ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка також була прописана за вказаною адресою. З 2003 року відповідач у кімнаті гуртожитку не проживає, її особистих речей не має, оскільки разом з її сином та онукою вони виїхали до найманої квартири АДРЕСА_1. Відповідно, комунальні послуги відповідач не сплачує, не несе жодних витрат на утримання житла, що є тягарем для позивача.

Відповідач в судове засідання не з'явилась, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, відповідно до вимог чинного законодавства, причини неявки суду не повідомила, клопотань про відкладення розряду справи до суду не надходило.

Статтею 224 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Відповідно до матеріалів цивільної справи, позивач є основним квартиронаймачем кімнати АДРЕСА_2. /а.с.7/

У кімнаті гуртожитку окрім позивача зареєстровані: син ОСОБА_3, невістка ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, онука ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. /а.с.7/

Відповідно до чч.1,2 ст. 64 ЖК УРСР члени сім'ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов'язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім'ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов'язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім'ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім'ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство.

За змістом ст. 65 ЖК УРСР наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім'ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. У такому випадку особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

При розгляді справ про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням необхідно розрізняти правовідносини, які виникають між власником та колишнім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла і членами його сім'ї, а також членами сім'ї колишнього власника житла. Так, у першому випадку власник житла має право вимагати визнання колишнього власника таким, що втратив право на користування, та зняття його з реєстрації. При цьому втрата права користування житловим приміщенням є наслідком припинення права власності на житлове приміщення у колишнього власника житла.

Відповідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.

У відповідності зі ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його родини за ними зберігається житлове приміщення на протязі шести місяців.

Актом комісії КП «Жилсервіс-5» від 12.09.2016 року засвідчено факт непроживання ОСОБА_2 в кімнаті АДРЕСА_2 понад 10 років.

Враховуючи, що відповідач не проживає на спірній житловій площі понад шість місяців, відповідач в судове засідання не з'явилась, та своєї тривалої відсутності за місцем реєстрації не заперечила, поважності причин відсутності не зазначила, витрати з утримання житла не несе, суд вважає доцільним позовні вимоги задовольнити в повному обсязі.

Відповідно до ст.88 ЦПК України сплачений судовий збір слід стягнути з відповідача1 на користь позивача.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 3, 10, 11, 15, 57-60, 88 169, 197, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, Департаменту адміністративних та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житлом та зняття з реєстрації - задовольнити.

Визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право на користування житловим приміщенням кімнати АДРЕСА_2 та зняти її з реєстрації за вказаною адресою.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 551,20 грн.

Рішення може бути оскаржене шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 (десяти) днів із дня проголошення рішення.

Апеляційна скарга подається апеляційному суду через Бабушкінський районний суд м.Дніпропетровська.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його постановив, за письмовою заявою відповідача, котра може бути подана протягом десяти днів із дня отримання копії заочного рішення.

Суддя Т.В. Шевцова