У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа №348/78/16-ц

29 грудня 2016 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області

в складі головуючого - судді: Вінтоняк М.Б

секретаря: Скоблей О.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву відповідача ОСОБА_1 про забезпечення позову, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_1 про поділ спільного майна подружжя.

ОСОБА_1 звернувся в суд з зустрічним позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя.

В судове засідання від відповідача ОСОБА_1 поступила заява про забезпечення позову, в якій він просить накласти арешт на спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке знаходиться по вул. Борсучна, 7 Надвірнянського району, Івано-Франківської області, а саме: домоволодіння №7 по вул. Борсучній в с. Зелена Надвірнянського району, Івано-Франківської області, мебельну стінку, мебельну м»яку частину, ліжко, телевізор, морозильну камеру, м»ясорубку електричну, нержавіючі каструлі 40, 20 л., кухонний комбайн, бензопилу «Урал», велосипед, швейну машинку, пральну машинку, газову плиту, пилосос, диван, мебельний спальний набір, кухонні меблі, прихожу, м»яку частину, холодильник «LG», скутер, швейну машинку, пральну машинку (мала), телевізор «Digital», газову плитку (малу), чайні сервізи 2, сіно, дрова, січкарню, набір каструль, килими, відеопрогравач «LG», мікрохвильову плиту.

Заяву мотивує тим, що наявність майна може бути зменшена до вирішення питання про поділ, тому на даний час слід накласти арешт на майно.

Вивчивши доводи заяви та матеріали цивільної справи, суд прийшов до висновку, що заява відповідача підставна та підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав.

Заява про забезпечення позову може бути повернута заявнику лише у випадку недодержання вимог ст. 151 ЦПК України.

У п.1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову", роз'яснено, що за змістом ч.1 ст.151 ЦПК України єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Згідно роз'яснень, що містяться в п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України №2 від 12.06.2009 року «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», зокрема, відповідно до частини першої статті 153 ЦПК заява про забезпечення позову розглядається судом у день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі. У зв'язку з цим вжиття заходів забезпечення позову можливе не лише при проведенні попереднього судового засідання, здійсненні процесуальних дій з підготовки справи до судового розгляду чи під час судового розгляду, а й одночасно з відкриттям провадження у справі чи після постановлення такої ухвали.

Відповідно до ст.ст. 151,152,153 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, вправі вжити заходи забезпечення позову. Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Із змісту п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам. Окрім того, вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у звязку із застосуванням відповідних заходів.

Відповідно до ч.3 ст.152 ЦПК України види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Таким чином, суд прийшов до висновку про застосування заходів забезпечення позову, передбачених п.1 ч.1 ст. 152 ЦПК України.

Невжиття заходів забезпечення позову, може призвести до утруднення виконання рішення суду, а відтак й до порушення права особи на доступ до правосуддя, в аспекті ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Також суд враховує те, що заходи забезпечення позову мають тимчасовий характер, і можуть бути скасовані у випадку визнання позовних вимог необґрунтованими.

Керуючись ст.ст. 151-153,210 ЦПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Заяву відповідача ОСОБА_1 - задоволити.

Накласти арешт на спільне майно подружжя ОСОБА_1 та ОСОБА_2, яке знаходиться по вул. Борсучна, 7 Надвірнянського району, Івано-Франківської області, а саме: домоволодіння №7 по вул. Борсучній в с. Зелена Надвірнянського району, Івано-Франківської області, мебельну стінку, мебельну м»яку частину, ліжко, телевізор, морозильну камеру, м»ясорубку електричну, нержавіючі каструлі 40, 20 л., кухонний комбайн, бензопилу «Урал», велосипед, швейну машинку, пральну машинку, газову плиту, пилосос, диван, мебельний спальний набір, кухонні меблі, прихожу, м»яку частину, холодильник «LG», скутер, швейну машинку, пральну машинку (мала), телевізор «Digital», газову плитку (малу), чайні сервізи 2, сіно, дрова, січкарню, набір каструль, килими, відеопрогравач «LG», мікрохвильову плиту.

Ухвалу звернути до негайного виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом пяти днів з дня її проголошення до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Надвірнянський районний суд.

Суддя Вінтоняк М.Б.