Справа №592/4037/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Чернобай О. І.
Номер провадження 22-ц/788/1218/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

12 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Бойка В. Б.,

суддів - Семеній Л. І. , Шевченка В. А.

з участю секретаря судового засідання - Кияненко Н.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні апеляційного суду справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 на ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2016 року

в справі за скаргою ОСОБА_3 про визнання неправомірною та скасування постанови начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мошкіна Кирила Олександровича про утворення виконавчої групи по виконавчому провадженню,

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернулась до Ковпаківського районного суду м. Суми з даною скаргою, в якій просила визнати неправомірною та скасувати постанову начальника Ковпаківського відділу державної виконавчої служби м. Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мошкіна К.О. про утворення виконавчої групи від 13 квітня 2016 року по виконавчому провадженню ВП №40021463.

Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2016 року в задоволенні скарги ОСОБА_3 відмовлено за необґрунтованістю.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 - ОСОБА_4, посилаючись на незаконність постановленої ухвали, порушення норм процесуального права, просить зазначену ухвалу скасувати та постановити нову про задоволення скарги.

Вважає, що судом першої інстанції при постановленні оскаржуваної ухвали не враховано те, що винесення начальником відділу ДВС постанови про утворення виконавчої групи « на власний розсуд » суперечить приписам Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02 квітня 2012 року №512/5 ( далі - Інструкція ). Зазначає, що нездатність державного виконавця за своїми діловими якостями виконувати свої посадові обов'язки не є підставою для утворення виконавчої групи. Вказує також, що оскаржувана постанова порушує права скаржниці, як учасника виконавчого провадження, так як в неї виник додатковий обов'язок виконувати окрім вимог державного виконавця Слесаревої О.В. також вимоги іншого державного виконавця ( Кошеленко В.В. ).

Окрім того, зазначає, що в порушення вимог Інструкції оскаржувана постанова є невмотивованою, що є підставою для її скасування.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, заперечення стягувача проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного.

Як вбачається з матеріалів справи та як вірно встановлено судом першої інстанції, рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 вересня 2013 року, яке набрало законної сили, позовні вимоги ОСОБА_7 задоволено, вселено позивача у квартиру АДРЕСА_1

18 вересня 2013 року тим же судом виданий виконавчий лист для примусового виконання вищевказаного рішення ( а.с. 7 ).

Постановою старшого державного виконавця Ковпаківського відділу державної виконавчої служби Сумського міського управління юстиції ОСОБА_8 від 21 січня 2016 року відновлено виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №592/1652/13-ц, виданого 18 вересня 2013 року про вселення ОСОБА_7 ( а.с. 4 ). Дана постанова була винесена на підставі заяви стягувача про його відновлення в зв'язку з створенням йому перешкод в доступі до житлового приміщення.

13 квітня 2016 року начальником Ковпаківського відділу державної виконавчої служби міста Суми Головного територіального управління юстиції у Сумській області Мошкіним К.О., на підставі заяви державного виконавця Слесарєвої О.В., винесена постанови про утворення виконавчої групи, затверджено наступний склад виконавчої групи : керівник групи - Слесарєва О.В., член групи - Кошеленко В.В. ( а.с. 6 ).

Відмовляючи в задоволенні скарги ОСОБА_3, суд першої інстанції виходив з того, що оскаржувана постанова винесена з дотриманням вимог Інструкції, не порушує прав та свобод скаржниці, яка за рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми є боржником і повинна вселити ОСОБА_7 в спірну квартиру.

Колегія суддів погоджуєтьсь з таким висновком суду, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 124 Конституції України та ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами.

Виконанням рішення суду завершується процес захисту суб'єктивних майнових та особистих немайнових прав громадян.

Отже, виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Проте, боржниця ОСОБА_3 в добровільному порядку не виконує рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 03 вересня 2013 року та чинить перешкоди в наданні доступу ОСОБА_7 до житлового приміщення.

Згідно зі ст. 1 Закону України « Про виконавче провадження » ( далі - Закон ), виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів.

Частиною 3 ст. 2 Закону та п. 5.1 Інструкції встановлено, що за наявності обставин, що ускладнюють виконання рішення, або у разі виконання зведеного виконавчого провадження у встановленому Міністерством юстиції України порядку можуть утворюватися виконавчі групи, до складу яких включаються державні виконавці одного або кількох органів державної виконавчої служби.

За змістом пунктів 5.2-5.5 Інструкції, обставинами, що ускладнюють виконання рішення є : а) наявність майна боржника на території різних адміністративно-територіальних одиниць; б) якщо за різними виконавчими провадженнями, відкритими в одному або кількох органах ДВС, боржник одночасно є стягувачем; в) якщо виконавчі провадження відносно солідарних боржників відкрито в різних органах ДВС; г) у разі виконання зведеного виконавчого провадження; ґ) інші обґрунтовані обставини.

Виконавча група може бути утворена в тому числі за рішенням начальника відділу примусового виконання рішень - з державних виконавців цього відділу.

Посадова особа, яка приймає рішення про утворення виконавчої групи, виносить про це вмотивовану постанову.

Контроль за своєчасністю, правильністю і повнотою виконання рішень державним виконавцем здійснюють начальник відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, а також керівник вищестоящого органу державної виконавчої служби ( ч. 1 ст. 83 Закону ).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 05 липня 2012 року у справі « Глоба проти України » зазначено, що пункт 1 статті 6 Конвенції серед іншого захищає виконання остаточних судових рішень, які у державах, що визнали верховенство права, не можуть залишатися невиконаними на шкоду одній зі сторін. Відповідно виконанню судового рішення не можна перешкоджати, відмовляти у виконанні або надмірно його затримувати. Держава зобов'язана організувати систему виконання судових рішень, яка буде ефективною як за законодавством, так і на практиці. Також Суд зазначив, що саме на державу покладається обов'язок вжиття у межах її компетенції усіх необхідних кроків для того, щоб виконати остаточне рішення суду та, діючи таким чином, забезпечити ефективне залучення усього її апарату. Не зробивши цього, вона не виконає вимоги, що містяться у пункті 1 статті 6 Конвенції. Сама природа виконавчого провадження вимагає оперативності.

Враховуючи незначний досвід роботи державного виконавця, в провадженні якого перебуває вказане виконавче провадження ( Слесарєвої О.В.), а також той факт, що рішення суду тривалий час боржником добровільно не виконується, чим порушуються строки проведення виконавчих дій та права стягувача, тому утворення начальником відділу виконавчої групи є цілком обґрунтованим і не суперечить приписам Закону та Інструкції. Обов'язок боржника ОСОБА_3 виконати належним чином рішення суду, а також виконувати законні вимоги ще одного державного виконавця не свідчить про порушення її прав.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку щодо відсутності правових підстав для скасування оскаржуваної постанови.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду також не спростовують.

Відповідно до п. 1) ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд відхиляє скаргу і залишає ухвалу без змін, якщо судом першої інстанції постановлено ухвалу з додержанням вимог закону.

З урахуванням вищевикладеного, колегія суддів вважає, що ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм матеріального та процесуального права, є законною і обґрунтованою, а тому підстав для її зміни чи скасування не вбачається.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 - ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу Ковпаківського районного суду м. Суми від 20 травня 2016 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий -

Судді -