Справа № 136/68/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"01" липня 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі: головуючого - судді Кривенка Д. Т.

за участю секретаря Марчук Н.А. розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовця цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, -

ВСТАНОВИВ:

В січні 2015 року позивач звернулась до суду із вищевказаним позовом до відповідача, обґрунтовуючи підставність позову таким.

ІНФОРМАЦІЯ_2 померла його мати - ОСОБА_3. Після її смерті відкрилась спадщина на 3/5 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1, яка належала їй на підставі свідоцтва про право власності. Співвласником іншої частки - 2/5 цього будинковолодіння є ОСОБА_2. Вказаний будинок розташований на земельній ділянці площею 0,12 га по фактичному користуванню, хоча у технічному паспорті на будинковолодіння розмір земельної ділянки зазначено 0,27 га. 02 липня 2004 року він, ОСОБА_1, отримав Свідоцтво про право на спадщину за законом на 3/5 частки вказаного вище будинковолодіння. Ураховуючи те, що для обслуговування належної йому частки будинковолодіння необхідною є земельна ділянка, тому позивач вважає, що разом з правом власності в порядку спадкування на 3/5 частки жилого будинку до нього перейшло і право користування 3/5 земельної ділянки, на якій розташовано будинок. На даний час він має намір приватизувати частку земельної ділянки, проте, передумовою цього є встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою. Угода про порядок користування земельною ділянкою між співвласниками будинковолодіння ніколи не укладалась. Добровільно встановити порядок користування спірною земельною ділянкою відповідач не бажає, тому позивач просить суд в примусовому порядку встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,12 га (по фактичному обміру), що розташована по АДРЕСА_1 між ним, ОСОБА_1, та відповідачем ОСОБА_2 відповідно до часток у будинковолодінні, оскільки вважає, що цим порушуються його права як власника частки житлового будинку.

В ході розгляду справи, у відповідності до приписів ст.31 ЦПК України, позивач використав своє право на збільшення розміру позовних вимог, подавши 24.06.2015 року заяву, яку мотивував тим, що згідно листа експерта, що надійшов в адресу суду, слідує, що надати варіанти встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою неможливо через невизначеність реальних часток співвласників будинковолодіння АДРЕСА_1, отож для встановлення порядку користування земельною ділянкою необхідно визначити порядок користування будинковолодінням між ним та ОСОБА_2, який належить їм на праві спільної часткової масності. Він, ОСОБА_1, є власником 3/5 часток вищевказаного будинковолодіння, а ОСОБА_2 власником інших 2/5 частки цього ж будинковолодіння, що позначені в технічному паспорті на житловий будинок. Нотаріально посвідченої угоди про порядок користування будинком між співвласниками не визначався, але фактичний порядок користування будинком між співвласниками склався. Крім будинку, на земельній ділянці розташовані ще й господарські будівлі та споруди, які також перебувають у користуванні кожного із співвласників. Тому позивач просив суд встановити порядок користування житловим будинком АДРЕСА_1, передавши йому, ОСОБА_1, у користування наступні приміщення: сіни - І, площею 5,9 кв.м; кухню - 2-1, площею 12,5 кв.м; кімнату - 2-2, пл. 16,4 кв.м., а відповідачці, ОСОБА_2, передати у користування приміщення: прихожу -1-1, площею 8,4 кв.м; комору - 1-2, площею 5,2 кв.м; кухню - 1-3, площею 9,6 кв.м; кімнату площею 17,1 кв.м. Також просив суд встановити порядок користування господарськими будівлями і спорудами, що є приналежністю житлового будинку та розташовані на одній з ним земельній ділянці, виділивши йому, ОСОБА_1: хлів (В), хлів (Б), хлів (б), погріб (п/б), відповідачці, ОСОБА_2, передати у користування: хлів (Ж), хлів (Д), навіс (к). Огорожу (п1-п2) залишити у спільному користуванні. Встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,12 га (по фактичному обміру), що розташована по АДРЕСА_1 між ним, ОСОБА_1, та відповідачем ОСОБА_2 відповідно до часток у праві власності у будинковолодінні ( 3/5 та 2/5).

В останній редакції уточненої позовної заяви, після ознайомлення з актом №ОС-226 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи, в якому експертом було надано 5 варіантів встановлення порядку користування земельною ділянкою відповідно до часток співвласників у будинковолодінні відповідно 3/5 та 2/5, позивач просить суд встановити порядок користування земельною ділянкою площею 0,1202 га (по фактичному обміру), що розташована по АДРЕСА_1 між ним, ОСОБА_1, та відповідачем ОСОБА_2, відповідно до часток у будинковолодінні (3/5 та 2/5) згідно другого варіанту плану-схеми, наданого експертом, виділивши йому у користування 3/5 частки земельної ділянки, що позначена на плані-схемі голубим кольором, відповідачці ОСОБА_2 виділити у користування 2/5 земельної ділянки, позначеної на плані-схемі жовтим кольором.

-В судовому засіданні представники позивача ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позовні вимоги підтримали з підстав, що наведені у позовній заяві.

Відповідач ОСОБА_2 позовні вимоги не визнала, просила суд в задоволенні позову відмовити повністю, обґрунтовуючи свою позицію в письмовому запереченні, що додано до матеріалів цивільної справи таким.

Вона, ОСОБА_2, вважає, що успадкувала право на земельну ділянку, яке належало спадкодавцеві ОСОБА_6 У той же час, позивач успадкував право на земельну ділянку, що належало його спадкодавцеві ОСОБА_3 Прийнявши до уваги, що порядок розпорядження спірною земельною ділянкою та користування нею, був визначений між співвласниками зазначеного вище будинку ще в 50 роках, що доведено записами у погосподарських книгах (0,01 га ОСОБА_3 та 0,12 га ОСОБА_7), тобто вже тоді була спільна часткова власність, відтак він і мав зберегтись після набуття позивачем та нею, ОСОБА_2, частин будинків у порядку спадкування.

Представник Турбівської селищної ради Липовецького району Кухар Ю.В. в судовому засіданні позовні вимоги не визнала вказавши на те, що порядок користування спірною земельною ділянкою спадкодавцями сторін склався ще за нормами раніше діючого законодавства, а тому їх спадкоємцям перейшло право на земельні ділянки, які були вже сформовані, не вилучали та право на них не припинялось. Вважає, що в задоволенні позову слід відмовити.

Суд, вислухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з'ясувавши обставини справи та перевіривши їх зібраними у справі доказами, яким дав належну оцінку, дійшов висновку про таке.

Відповідно до матеріалів Інвентаризаційної справи №6 на житловий будинок, що розташований по АДРЕСА_1, що були витребувані судом за ухвалою суду від 11.03.2015 року судом було встановлено, що власниками цього будинку були: ОСОБА_9 - 2/5 частки житлового будинку та ОСОБА_3 3/5 частки житлового будинку. Після смерті ОСОБА_9 - ІНФОРМАЦІЯ_3, належну їй частку майна у вищевказаному об'єкті нерухомості успадкувала ОСОБА_6, на що вказує Свідоцтво про право на спадщину за заповітом (а.с.23 Інвентаризаційної справи), яке пройшло державну реєстрацію в силу діючого на той час законодавства. По смерті ОСОБА_3, яка настала ІНФОРМАЦІЯ_4, згідно Свідоцтва про право на спадщину за законом (а.с.39 Інвентаризаційної справи), належну їй частку в об'єкті нерухомості успадкував ОСОБА_1, яке також пройшло державну реєстрацію.

ІНФОРМАЦІЯ_5 в смт. Турбів Липовецького району Вінницької області померла ОСОБА_6. Після її смерті спадщину прийняла ОСОБА_2, про що 14.06.2006 року державним нотаріусом Липовецької державної нотаріальної контори було видано на її ім'я свідоцтво про право на спадщину за законом на 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований в АДРЕСА_1, яка належала спадкодавцеві.

Встановлені судом обставини, які були підтверджені належними доказами вказують на те, що співвласниками житлового будинку, що розташований по АДРЕСА_1, що належить їм на праві спільної часткової власності на даний час є сторони між якими виник спір про право користування земельною ділянкою, на якій знаходиться об'єкт нерухомості.

Згідно відомостей погосподарської книги на 1953, 1954, 1955 роки по Турбівській сільській раді депутатів трудящих, що були оглянуті судом в судовому засіданні було встановлено, господарство № 676 ОСОБА_3 (а.с.29 Погосподарської книги), за господарством закріплено землі 0,01 га, з них під двором: 0,0050 та під жилими будівлями - 0,0050. Відповідно до запису №676 ОСОБА_10 (а.с.30 Погосподарської книги), всього землі зазначено 0,12 га, з них під городом 0, 10 га, під подвір'ям та жилими будівлями 0,02 га.

Як слідує із довідок виданих виконавчим комітетом Турбівської селищної ради Липовецького району від 25.03.2015 року за №02-38/145, та 02-38/146 (а.с. 85, 86), з 1955 року земельною ділянкою площею 0,01 га користувалась ОСОБА_3 по АДРЕСА_2, а з 1955 року земельною ділянкою площею 0,12 га по АДРЕСА_1, користувалась ОСОБА_10; з 1995 року цією земельною ділянкою 0, 12 га користувалась ОСОБА_6; з 2006 року земля перебуває у користуванні ОСОБА_2.

Судом також встановлено, що 26.05.1995 року відповідно до рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів, ОСОБА_6 було передано безкоштовно у приватну власність земельну ділянку площею 0,12 га по АДРЕСА_1, для ведення підсобного господарства, якою вона користувалась у відповідності до Декрету Кабінету Міністрів України від 26.12.1992 року за №15-92.

Належність земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1, ОСОБА_6 згідно рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів від 26.05.1995 року, засвідчено також записами у Земельно - кадастровій книзі, що була оглянута судом.

25.07.2006 року рішенням 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області "Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд" (а.с.6), було передано безоплатно ОСОБА_2 у приватну власність земельну ділянку в межах селищної ради по АДРЕСА_1, загальною площею 0,12 га, цільове призначення - для будівництва та обслуговування житлового будинку і господарських споруд і ведення особистого селянського господарства.

Не погодившись із вказаним вище рішенням, ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25 липня 2006 року.

13.03.2013 року рішенням Липовецького районного суду Вінницької області у цивільній справі №136/157/13-ц в задоволенні позову ОСОБА_1 до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області, третя особа: ОСОБА_2 про визнання незаконним та скасування рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25 липня 2006 року було відмовлено. Вказане рішення суду було предметом перегляду апеляційною та касаційною інстанцією, однак залишено без змін та набрало законної сили 15 квітня 2013 року.

У цьому рішенні судом було встановлено, що позивачем не доведено того факту, що земельна ділянка, яка рішенням 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 26 травня 1995 року була передана безкоштовно у приватну власність матері позивача - ОСОБА_3 та земельна ділянка, яка рішенням 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25 липня 2006 року була передана ОСОБА_2 - це одна і та ж земельна ділянка. Також суд зазначив, що з рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради від 26 травня 1995 року - земельні ділянки передавались громадянам, які проживають по вул. Крупській, а не розташовані по вул. Крупській.

В подальшому, ОСОБА_1 звернувся до суду в 2014 році із позовом до Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області про визнання незаконним рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 25 липня 2006 року "Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд" в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2, вказуючи на порушення його прав щодо користування земельною ділянкою, що розташована по АДРЕСА_1, як співвласника, якому належить частка земельної ділянки, пропорційно до належної йому частки житлового будинку.

Рішенням Липовецького районного суду Вінницької області від 13.08.2014 року у цивільній справі №136/670/14-ц позов ОСОБА_1 задоволено, визнано незаконним та скасовано рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 25 липня 2006 року "Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва і обслуговування жилих будинків, господарських будівель і споруд" в частині передачі у власність земельної ділянки площею 0,12 га по АДРЕСА_1 ОСОБА_2. Суд встановив у рішенні, що оскаржуваним рішенням порушується право позивача на користування земельною ділянкою площею 0,15 га по АДРЕСА_1, переданої у власність його матері - ОСОБА_3 для ведення підсобного господарства згідно рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області від 26 травня 1995 року, оскільки відповідачем у різний час передано у приватну власність одну і ту ж земельну ділянку різним особам - ОСОБА_3 та ОСОБА_2 В даному випадку Турбівською селищною радою не були виконані вимоги ст. 63 Закону України "Про землеустрій" щодо зобов'язання проводити самоврядний контроль при здійсненні землеустрою відповідно до законодавства України. Оскільки покійній матері позивача - ОСОБА_3 - у 1995 році і відповідачу - ОСОБА_2 - у 2006 році, було надано земельну ділянку за однією адресою: АДРЕСА_1, то покійна мати позивача, а тепер і він, є належними землекористувачами.

Вказане рішення суду набрало законної сили 23.09.2014 року.

18.11.2014 року рішенням 29 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району за №564 було вирішено за наслідками розгляду рішення суду від 13.08.2014 року залишити рішення 3 сесії 5 скликання Турбівської селищної ради від 25.07.2006 року «Про безоплатну передачу земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлових будинків, господарських будівель та споруд» без змін.

30.06.2015 року рішенням 36 сесії 6 скликання Турбівської селищної ради Липовецького району Вінницької області було вирішено внести часткові зміни до рішення 3 сесії Турбівської селищної ради 5 скликання від 25.07.2006 року та викладено пункт 1 в такій редакції: «Надати дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) площею 0,12 га для передачі у власність по АДРЕСА_1.

Відповідно до ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Згідно із ч. 1 ст. 22 ЗК України в редакції 1990 року, право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і одержання документа, що посвідчує це право.

Документи, що посвідчують право на земельну ділянку, визначені ст. 23 ЗК України 1990 року. Проте дію ст. 23 зупинено відносно власників земельних ділянок, визначених Декретом.

Пунктом 3 Декрету встановлено, що право приватної власності громадян на земельні ділянки, передані їм для цілей, передбачених ст. 1 цього Декрету, а саме: ведення особистого підсобного господарства, будівництва і обслуговування жилого будинку і господарських будівель (присадибна ділянка), садівництва, дачного і гаражного будівництва, посвідчується відповідною Радою народних депутатів, про що робиться запис у земельно-кадастрових документах, з наступною видачею державного акта на право приватної власності на землю.

Отже, п. 3 Декрету визначено порядок посвідчення права приватної власності громадян на земельні ділянки та документи, що посвідчують право на земельну ділянку. Таким документом може бути відповідний запис у земельно-кадастрових документах.

Згідно з п. 7 Перехідних положень ЗК України 2001 року громадяни, що одержали у власність земельні ділянки у розмірах, що були передбачені раніше діючим законодавством, зберігають права на ці ділянки.

У той же час за п.1 Перехідних положень ЗК України 2001 року, на підставі абз. 2 п. 1 розділу X "Перехідні положення" ЗК рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийняті органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок" (втратив чинність на підставі Закону України від 14 вересня 2006 року № 139-V) є підставою для виготовлення та видачі цим громадянам або їх спадкоємцям державних актів на право власності на земельну ділянку за технічною документацією щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку (пункт 1 розділу X доповнено абз. 2 згідно із Законом від 16 вересня 2008 року № 509-VI).

Отже, якщо видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації громадянами (ч. 3 ст. 116 ЗК).

Крім цього, ч.2 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про державний земельний кадастр» визначено, що земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера.

За таких обставин вбачається, що, як позивач так і відповідач, згідно записів у земельно-кадастрових документах є власниками земельни ділянок, розміром 0,12 га кожен, а сааме позивач ОСОБА_1 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3, а відповідачка ОСОБА_2 в порядку спадкування після смерті ОСОБА_6. Обом спадкодавцям земельні ділянки були надані, згідно рішення 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів від 26.05.1995 року, засвідчено також записами у Земельно - кадастровій книзі, що була оглянута судом.

Фактичний розмір земельної ділянки на якій розташовується будинковолодіння розташоване за адресою : по АДРЕСА_1 складає, згідно висновку експертизи 1202 кв.м, тобто 0,1202 га. На вказаній земельній ділянці знаходиться житловий будинок, який належить на праві спільної часткової власності позивачу та відповідачу.

Оскільки покійній матері позивача - ОСОБА_3 - у 1995 році і покійній дочці відповідача - ОСОБА_6 - у 1995 році, було надано земельну ділянку одного і того ж розміру 0,12 га, як громадянам, що проживають в АДРЕСА_1, без будь - якої конкретизації місця знаходження земельної ділянки, то встановити на даний час, хто являється титульним володільцем земельної ділянки розташованої за адресою : по АДРЕСА_1 є неможливим,

Як позивач так і відповідач володіють рівнозначними правовстановлюючими документами, щодо права власності своїх спадкодавців на земельну ділянкою площею 0,12 га кожен, жоден з яких не визнано недійсним чи незаконним .

В даному випадку Турбівською селищною радою не були виконані вимоги ст. 63 Закону України "Про землеустрій" щодо зобов'язання проводити самоврядний контроль при здійсненні землеустрою відповідно до законодавства України, оскільки відсутність конкретизації місцезнаходження земельних ділянок, які наддавались громадянам, що проживають за однією адресою, породило в подальшому судові спори з цього приводу.

Враховуючи те, що фактичний розмір земельної ділянки на якій розташовується будинковолодіння розташоване за адресою : по АДРЕСА_1 складає, згідно висновку експертизи 1202 кв.м, тобто 0,1202 га. жодна із сторін обгрунтовано та підставно не може стверджувати, що вона є титульним власником земельної ділянки, розташованої за адресою : по АДРЕСА_1, оскільки враховуючи наявність на спірній земельній ділянці житлового будинку з погосподарськими будівлями, який належить на праві спільної часткової власності сторонам по справі таке твердження чи припущення має наслідком порушення прав іншої сторонни, якій належить відповідна частка нерухомості.

Враховуючи викладене, виходячи з принципів рівності, змагальності та диспозитивності, суд вважає, що рішенням 5 сесії 22 скликання Турбівської селищної ради народних депутатів від 26.05.1995 року спадкодавцям позивача та відповідача були надані земельні ділянки в іншому місці ніж по АДРЕСА_1, оскільки в іншому випадку вказане рішення є заздалегідь незаконним і підлягає скасуванню за позовом будь-якої із сторін.

Суд вирішуючи наявні позовні вимоги суд виходить з того, що відсутні будь-які достовірні та беззаперечні правовстановлючі документи, які б надавали суду можливість встановити розмір земельної ділянки, що наддавалась для будівництва та обслуговавання житлового по АДРЕСА_1. Зазначена в технічному паспорті площе 0,27 га та абриси земельної ділянки не відповідають дійсним обставинам справи, а тому відкидаються судом, як недостовірні відомості.

Вирішуючи позовні вимоги, щодо встановлення порядку користування житловим будинком з погосподарськими будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1, суд виходить з того, що в данному випадку між сторонами взагалі відсутній будь-який спір з данного приводу. В зв»язку з цим в задоволенні позову слід відмовити, оскільки, згідно ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в даній справі жодних доказів позивачем чи його представником жодних доказів порушення його прав чи наявності спору зі сторони відповідача не надано. Крім того встановлення запропонованого позивачем порядку користування житловим будинком та погосподарськими будівлями матиме наслідком порушення його прав, як власника, що є неприпустими.

Вирішуючи позовні вимоги, щодо встановлення порядку користування земельною ділянкою на якій розташований житловий будинок та погосподарські будівлі по АДРЕСА_1 суд позбавлений можливості його встановити, виходячи з наступного.

Сторони по справі, враховуючи системний аналіз норм діючого законодавства та обставин справи з набуттям права власності на частину жилового будинку з відповідною часткою господарських споруд, за відсутністі документів, що посвідчують право спадкодавців на землю- набули право власності на земельну ділянку, на якій розташовані будівлі та яка необхідна для їх обслуговування, що значно менше ніж 1202 м.кв. В той же час ескперт визначаючи розмір такої земельної ділянки виходив не з будівельних норм, а з тактичного розміру наявної земельної ділянки та положень ч.3 ст. 121 ЗК України, яка була введена в дію значно пізніше ніж сторони по справі набули право власності і не може застосовуватись до вказаних правовідносин. В зв»язку з цим суд вважає висновок експерта в частині визначення розміру земельної ділянки необхідної для будівництва та обслуговування будинку та встановлення порядку користування земельною ділянкою неправильним і не може його враховувати в якості доказу по справі в цій частині

Від призначення додаткової чи іншої експертизи, після обговорення вказаного питання в судовому засіданні, сторони відмовились, в зв»язку з чим задоволенні позову слід відмовити.

Вирішуючи питання судових витрат суд керується положеннями ст.88 ЦПК України, а тому, з урахуванням того, що в задоволенні позову відмовлено, відносить усі судові витрати (судовий збір та витрати на залучення експерта) на рахунок позивача.

На підставі викладеного та керуючись ст. 22, 23, 30 ЗК України в редакції 1990 року, ст.ст. 120, 121 ЗК України, ст. ст. 377, 1218 ЦК України, п.1, п.3 Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року "Про приватизацію земельних ділянок", Перехідних положень ЗК України 2001 року, ч.2 Розділу VII ПРИКІНЦЕВІ ТА ПЕРЕХІДНІ ПОЛОЖЕННЯ Закону України «Про державний земельний кадастр», ст.10, 11, 58-61, 88, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Турбівська селищна рада Липовецького району Вінницької області, про встановлення порядку користування земельною ділянкою, - відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Д. Т. Кривенко