АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 06.75/21/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого судді Рубан С.М.

суддів Желепа О.В., Заришняк Г.М.

при секретарі Перетятько А.К.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві заяву представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «СХІДНИЙ ЦЕНТР ТЕХНОЛОГІЧНОГО РОЗВИТКУ «ФЕЛІКС», Приватне підприємство «ФЕЛІКС», Приватне підприємство «АЙЛЕНД», Приватне підприємство «АЙЛЕНД 2012», Приватне підприємство «ЦЕНТР ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ «АЙЛЕНД», Приватне підприємство «КВАДРАТ-СТРОЙ», Приватне підприємство «ФІРМА «АЙЛЕНТ», Приватне підприємство «АСПРА» про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Апеляційного суду м. Києва перебуває справа за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, треті особи: Приватне підприємство «СХІДНИЙ ЦЕНТР ТЕХНОЛОГІЧНОГО РОЗВИТКУ «ФЕЛІКС», Приватне підприємство «ФЕЛІКС», Приватне підприємство «АЙЛЕНД», Приватне підприємство «АЙЛЕНД 2012», Приватне підприємство «ЦЕНТР ІННОВАЦІЙНОГО РОЗВИТКУ «АЙЛЕНД», Приватне підприємство «КВАДРАТ-СТРОЙ», Приватне підприємство «ФІРМА «АЙЛЕНТ», Приватне підприємство «АСПРА» про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

26 грудня 2016 року представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 звернувся до суду апеляційної інстанції з заявою про забезпечення позову, в якій просив:

- накласти арешт на грошові кошти в межах суми - 367 319,60 грн., які знаходяться на банківських рахунках, що відкриті на ім'я ОСОБА_3 у наступних банківських установах: Публічне акціонерне товариство "Державний Ощадбанк України", Публічне акціонерне товариство "РайффайзенБанк Аваль", Публічне акціонерне товариство "Державний експортно-імпортний банк України", Публічне акціонерне товариство "УкрСиббанк", Публічне акціонерне товариство "АЛЬФА-БАНК", Публічне акціонерне товариство "БАНК КРЕДИТ ДНІПРО", Публічне акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК", Публічне акціонерне товариство "ПЕРШИЙ ІНВЕСТИЦІЙНИЙ БАНК", Публічне акціонерне товариство "СБЕРБАНК" Публічне акціонерне товариство "УКРСОЦБАНК", Публічне акціонерне товариство "ОТП - Банк", Публічне акціонерне товариство акціонерний банк "УКРГАЗБАНК",

- накласти арешт на автомобіль марки Toyota Land Cruiser, номер кузова НОМЕР_1, державний номер НОМЕР_4, 1999 року випуску;

- накласти арешт на автомобіль марки Toyota Runner, номер кузова НОМЕР_2, державний номер НОМЕР_3, 1999 року випуску.

В обґрунтування заяви, представник ОСОБА_1 - ОСОБА_7 зазначає, що відповідач без згоди позивача здійснив продаж цінних паперів у кількості 757 360 штук, емітентом яких є Публічне акціонерне товариство «Старобільський молокозавод».

ОСОБА_1 визнає продаж цінних паперів, двох автомобілів і зазначає про це в апеляційній скарзі.

Крім того відповідачем було відчужено спільне сумісне майно позивача і відповідача, а саме: автомобіль марки Toyota Land Cruiser державний номер НОМЕР_4. 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_1 та автомобіль марки Toyota Runner державний помер НОМЕР_3, 1999 року випуску, номер кузова НОМЕР_2 без згоди на це позивача, грошові кошти ОСОБА_3 витратив не в інтересах сім'ї та частину коштів належних позивачу на праві спільної часткової власності не надав.

Отже, у позивача є побоювання, що відповідач може здійснити відчудження іншого цінного майна належного на праві спільної сумісної власності, без згоди позивача на користь будь-якої іншої особи, що може значно утруднити або взагалі зробити неможливим виконання рішення суду.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 9 ст. 395 ЦПК України, розгляд питання про вжиття передбачених цим Кодексом заходів забезпечення позову здійснюється відповідно до статей 151-155 цього Кодексу.

Згідно ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів може утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду.

Отже, умовою застосування заходів забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити або унеможливити виконання рішення по суті позовних вимог.

Як роз'яснено у п. 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Згідно з положенням ст. 152 ЦПК України позов дозволяється забезпечувати шляхом накладення арешту на майно або грошові кошти, що належить відповідачеві і знаходиться у нього або в інших осіб. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

За змістом ст. 151-152 ЦПК України, види забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду, а таке рішення може бути постановлено тільки у відповідності до заявлених позовних вимог. Заходи забезпечення позову повинні застосовуватись лише у разі необхідності та бути співмірними із заявленими вимогами, оскільки безпідставне забезпечення позову може привести до порушення прав і законних інтересів інших осіб.

Частиною 2 ст.151 ЦПК Українипередбачено, що у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено: причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов; вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності; інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Разом з тим, до заяви про забезпечення позову не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що існує реальна загроза утруднення чи неможливості виконання рішення Печерського районного суду м. Києва від 15 березня 2016 року. Також заявником не наведено обґрунтованих доводів, що захист прав та інтересів позивача ОСОБА_1 стане неможливим без вжиття заходів забезпечення позову, або для їх відновлення необхідно буде докласти значних зусиль та витрат.

Крім того, колегія суддів вважає, що для накладення арешту на все рухоме та нерухоме майно, що належить відповідачу ОСОБА_3, без наявності інформації про майно та зазначення конкретного майна саме відповідачу, достатніх підстав не має, та з метою не допущення порушення прав інших осіб.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про вжиття заходів забезпечення позову задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.151-153 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

У задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2 про забезпечення позову - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів.

Головуючий

Судді