Номер провадження: 22-ц/785/4966/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Кононенко Н. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

Головуючого: Кононенко Н.А.

суддів: Гайворонського С.П., Сегеди С.М.

при секретарі: Ярахмедову Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третьою особою є відділ державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області про звільнення від виплати заборгованості по аліментах за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 06 травня 2016 року, -

встановила:

29 січня 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_3, де третьою особою є відділ державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області про звільнення від виплати заборгованості по аліментах.

Свої вимоги мотивує тим, що він перебував у зареєстрованому шлюбі з відповідачкою ОСОБА_3. 01 липня 2011 року від їх шлюбу народилась донька ОСОБА_4. 03 грудня 2012 року на підставі рішення Тарутинського районного суду Одеської області шлюб було між сторонами розірвано. В січні 2013 року відповідачка ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів, в результаті чого з позивача були стягнуті аліменти в розмірі 1100 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Після цього він декілька місяців сплачував аліменти, але відповідачка до виконавчої служби не зверталась з виконавчим листом. Після розірвання шлюбу вони примирились, стали проживати разом, він приносив додому зарплатню, купував продукти харчування та речі, сплачував комунальні послуги, питання щодо надання додаткових коштів чи примусового виконання рішення про стягнення аліментів взагалі між ними не стояло. В травні 2015 року вони знову посварились та припинили жити разом, з того часу він знову почав сплачувати аліменти. 22 грудня 2015 року відповідачка ОСОБА_3 подала виконавчий лист до відділу державної виконавчої служби Тарутинського управління юстиції Одеської області до примусового виконання, мотивуючи це тим, що він весь час не сплачував аліменти.

Таким чином, відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення

Беручи до уваги викладене, позивач просить звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, на користь ОСОБА_3 на утримання неповнолітньої доньки ОСОБА_4 з січня 2013 року станом на 21 січня 2016 року у розмірі 26786 гривень 04 копійки.

Рішенням Тарутинського районного суду Одеської області від 06 травня 2016 року в задоволенні позовної заяви ОСОБА_2 до ОСОБА_3, де третьою особою є відділ державної виконавчої служби Тарутинського районного управління юстиції Одеської області про звільнення від виплати заборгованості по аліментах станом на 21 січня 2016 року в сумі 26786 гривень 04 копійки було відмовлено.

Не погоджуючись з вказаним рішенням ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, у якій просить рішення суду скасувати, посилаючись на порушення судом норм права.

Розглянувши матеріали справи, заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення сторін, що зявилися, перевіривши матеріали справи, колегія суддів вважає апеляційну скаргу такою, що задоволенню не підлягає.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Відмовляючи у задоволенні позову, районний суд виходив з того, що позивач не надав доказів на підтвердження своїх доводів про те, що він хворіє на тяжку хворобу, або наявності інших обставин, що мають істотне значення.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що районний суд повно і всебічно дослідив і оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Заявляючи позов про звільнення від виплати заборгованості по аліментах, позивач посилався на положення ч. 4 ст.223 ЦПК України, якою передбачено, що якщо після набрання рішення суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом предявлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них; та положення ч. 2 ст. 197 СК України згідно до якої за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у звязку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення.

Оскільки кожна сторона, як це встановлено ч. 3 ст. 10 ЦПК України, повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, то позивач повинен був підтвердити належними і допустимими доказами факт наявності у нього тяжкої хвороби або інших обставин, що мають істотне значення для справи, які виникли після набрання рішенням про стягнення аліментів законної сили.

Як встановлено судом першої інстанції, позивач на підтвердження своїх доводів, доказів суду не надав, а тому апеляційний суд погоджується з висновками районного суду вважає, що його рішення є законним і обґрунтованим.

Викладені в апеляційній скарзі доводи не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи по суті.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені фактичні обставини по справі, рішення суду відповідає вимогам ст. ст. 213, 215 ЦПК України, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись: п. 1 ч. 1 ст. 307; ст. 308; 315; 317; 319 ЦПК України, колегія суддів ,-

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 - відхилити.

Рішення Тарутинського районного суду Одеської області від 6 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності негайно з моменту її проголошення, але може бути оскаржена протягом 20 днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду Одеської області:

ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8