АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 2-3229/10 Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/1807/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія № 27 (2) Доповідач Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.

секретар: Маслова К.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі, в порядку ст. 197 ч. 2 ЦПК України за наявними у справі матеріалами, за відсутності осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про дату судового засідання, та без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2011 року у справі за поданням виконуючого обовязки заступника начальника управління начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2, -

ВСТАНОВИЛА:

В листопаді 2011 виконуючий обовязки заступника начальника управління начальник Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження особи боржника ОСОБА_2., який проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 у праві виїзду за межі України до моменту фактичного виконання ним зобовязань за виконавчим документом, без вилучення паспортного документу.

В обґрунтування подання зазначено, що згідно виконавчого листа № 2-3229 від 12.05.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість в розмірі 43314,72 грн.

22 лютого 2011 року державним виконавцем Жовтневого ВДВС Криворізького МУЮ було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження. Боржник неодноразово викликався до ДВС, але жодного разу не зявився та злісно ухиляється від виконання рішення суду.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2011 року подання виконуючого обовязки заступника начальника управління начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції задоволено.

Тимчасово встановлено обмеження у праві виїзду з України, без вилучення паспортного документу, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, який мешкає за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Кропивницького, 17/2.

Виконання ухвали доручено Державній прикордонній службі України.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування ухвали суду першої інстанції та постановленням нової про відмову у задоволенні подання.

Посилається на те, що встановлений у судовому засіданні факт ухилення боржника від виконання судового рішення є недоведеним, оскільки його жодного разу не було повідомлено про наявність заборгованості та він не знав про існування виконавчого провадження, постанову про відкриття виконавчого провадження не отримував.

Зазначає, що не ухиляється від сплати боргу та виконання рішення суду.

В судове засідання до суду апеляційної інстанції учасники процесу не зявились, про розгляд справи повідомлені належним чином згідно повідомлень про вручення рекомендованих відправлень, що містяться в матеріалах справи.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку сторін, належним чином повідомлених, в судове засідання такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як вбачається із матеріалів справи, на виконанні Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції, знаходиться виконавчий лист № 2-3229/2010 від 12.05.2010 року, виданого Жовтневим районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 10.08.2010 року, згідно якого з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Банк «Фінанси та Кредит» стягнуто заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 43314,72 грн. (а.с. 2).

Постановляючи ухвалу про задоволення подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2, суд першої інстанції виходив з доведеності факту ухилення останнього від виконання ним рішення суду, яке набрало законної сили.

Колегія суддів не може погодитись з таким висновком суду першої інстанції з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 2,3 ст. 2 Протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен є вільним залишати будь-яку країну, включаючи свою власну. На здійснення цих прав не можуть бути встановлені жодні обмеження, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

Відповідно до ст. 33 Конституції України, кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно положень п. 2 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну», громадян України може бути обмежений у праві виїзду за кордон, якщо відносно нього діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання до виконання зобов'язань або розв'язання спору у передбачених законом випадках.

Згідно п. 5, ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, в тому числі якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

З аналізу зазначеної норми матеріального закону витікає, що для тимчасового обмеження у праві виїзду громадянина України за кордон необхідна не тільки наявність невиконаних зобовязань, але і факт ухилення від їх виконання, а також наявність паспорту для виїзду за кордон.

Пунктом 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право, зокрема, у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, ухвалених у порядку, передбаченому ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 377-1 ЦПК України, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Зі змісту наведених норм вбачається, що тимчасове обмеження у праві виїзду боржника за межі України можливе лише за умов ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього за рішенням суду.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови «доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання».

Разом з тим, матеріали справи не містять доказів, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання судового рішення, як того вимагають правила ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» та п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження».

Крім того, судом першої інстанції не вказано, до якого саме часу ОСОБА_2 встановлено тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон.

Враховуючи зазначені обставини та відсутність доказів, які б свідчили про факти умисного ухилення боржника ОСОБА_2 від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань, колегія суддів приходить до висновку про передчасність застосування до боржника ОСОБА_2 такого заходу впливу як тимчасове обмеження його у праві виїзду за межі України, а тому колегія суддів вважає, що ухвалу суду першої інстанції необхідно скасувати, а в задоволенні подання виконуючого обовязки заступника начальника управління начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України відмовити.

Стаття 324 ЦПК України містить норму, яка визначає перелік ухвал суду першої інстанції, які можуть бути оскаржені у касаційному порядку після їх перегляду в апеляційному порядку, зокрема ухвали, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13, 14, 15, 16, 17, 18, 20, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 31 - 33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу.

Оскарження ухвал апеляційного суду щодо тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України у цій статті, яка є спеціальною нормою процесуального права, що регламентує право касаційного оскарження судових рішень у касаційному порядку, не передбачено.

Така правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України №6-716цс15 від 23 вересня 2015 року.

Керуючись п.2 ч.2 ст. 307, п.2 ч.1 ст. 312, п.6 ч.1 ст. 314, ст. 315, ст. 317 ЦПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 12 серпня 2011 року скасувати.

Відмовити у задоволенні подання виконуючого обовязки заступника начальника управління начальника Жовтневого відділу державної виконавчої служби Криворізького міського управління юстиції про обмеження права виїзду за кордон ОСОБА_2.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: