Номер провадження: 22-ц/785/5743/16
Головуючий у першій інстанції Кисельов В. К.
Доповідач Дрішлюк А. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.09.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області у складі:

головуючого - судді Дрішлюка А.І., суддів Заїкіна А.П., Процик М.В.,

при секретарі судового засідання Сідлецькій Ю.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року по цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення, а також за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору, -

ВСТАНОВИЛА:

Публічне акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» звернулось позовом до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки, виселення (т.1, а.с.2-6). ОСОБА_2 звернувся з позовом до Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним кредитного договору (т. 2, а.с. 3-7). Позови було розглянуто в одному провадженні.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року позов Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» до ОСОБА_4, третя особа ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки задоволено частково. Позовні вимоги ОСОБА_2 до ПАТ «Державний ощадний банк України» про визнання недійсним договору відновлювальної лінії №943-н від 11.10.2006 року, який був укладений між Відкритим акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського облуправління ВАТ «Ощадбанк» (яке змінило назву на «Публічне») з ОСОБА_2 залишено без задоволення (т.3, а.с. 112-125).

Не погоджуючись з рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року представником ОСОБА_2 ОСОБА_3 01.07.2016 року було подано апеляційну скаргу. Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції про відмову в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 не співвідноситься у взаємозв'язку з наданими доказами, фактичними обставинами справи, свідчить про порушення інтересів та охоронюваних законом прав позивача. Крім цього, апелянт вказує, що судом першої інстанції не в повній мірі були з'ясовані обставини справи, а твердження суду щодо вимог законодавства, про повідомлення споживача з приводу умов кредитування є суто формальними. Тому просить скасувати рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року (т.3, а.с. 131-134).

Відповідачі та їх представник в судове засідання не з'явились, про час та місце судового засідання повідомлялись належним чином. Представник подав заяву про розгляд справи у його відсутність.

Представник позивача проти апеляційної скарги заперечував, на вимогу апеляційного суду подав уточнені розрахунки, як були приєднані до матеріалів справи (т.3, а.с. 183-189).

Дослідивши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, доводи апеляційної скарги, пояснення представника позивача, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін виходячи з наступного.

Статтею 303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Оцінюючи доводи апеляційної скарги, з врахуванням вимог ст. 303 ЦПК України, судова колегія вважає за необхідним зазначити наступне.

З матеріалів справи вбачається, що 11.10.2006 року між ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії Одеського обласного управління Публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_2 укладено договір відновлювальної лінії №943-н на суму 27 000 Євро під 11,5 % річних строком до 11.10.2011 року (т.1, а.с. 7-10). З метою забезпечення виконання зобов'язання по кредитному договору між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки від 11.10.2007 року (т.1, а.с. 11-17) предметом якого є квартира АДРЕСА_1, яка належить іпотекодавцю на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русских С.Б., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 05.12.2001 року за реєстровим №9492, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 27.06.2002 року за №2982 на стор. 123 в кн. 446 пр. Право власності на квартиру зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно за реєстраційним номером НОМЕР_2 за номером запису в книзі 446пр-123 (т.1, а.с.22).

Приймаючи рішення по первинному позову суд першої інстанції правильно виходив з того, що ПАТ «Державний ощадний банк України» належним чином виконало свої зобов'язання по кредитному договору. Банком були надані кошти в сумі 27 000 Євро готівкою. Згідно з умовами договору відновлювальної кредитної лінії №943-н, п.п.1.2. за користування кредитом позичальник зобов'язався погашати кредит щомісячно рівними частинами до останнього робочого дня кожного місяця. Позичальником встановлені кредитним договором терміни повернення наданого йому кредиту (основної суми) та терміни сплати відсотків за кредит не дотримувалися, тому у відповідача виникла прострочена заборгованість перед банком щодо погашення кредиту та сплаті відсотків за користування кредитними коштами, яка на момент розгляду справи в суді не була погашена. Крім того, сторони під час укладання договору в п.4.1.1 договору Ліміту кредиту № 943-н від 11.10.2006 року передбачили, що за порушення строків повернення суми кредиту, процентів за користування кредитом та комісій, передбачених цим договором, позичальник сплачує кредитору пеню від суми простроченого платежу за кожний день прострочення (т.1, а.с. 9 оборот).

Відповідно до п.п.3.3.1 договору відновлювальної кредитної лінії №943-н ОСОБА_2 зобов'язався точно в строки повернути кредит та своєчасно сплачувати проценти за користування кредитом, комісійні винагороди за банківські послуги та належним чином виконувати взяті на себе інші зобов'язання за кредитним договором.

Відповідно до п.4.2.2, 4.2.3 договору про іпотечний кредит №1776-н при виникненні простроченої заборгованості за кредитом чи процентами, а також в інших випадках передбачених Договором, Банк має право вимагати дострокового повернення кредиту, нарахованих процентів та інших платежів за договором, а також вправі здійснити погашення заборгованості шляхом звернення стягнення на майно, що передано в забезпечення виконання зобов'язань за договором забезпечення. Згідно з п.4.5. договору про іпотечний кредит, у випадку невиконання вимоги про усунення порушених боржником зобов'язань за кредитним договором у встановлений іпотекодержателем строк, така вимога іпотекодержателя задовольняється за рахунок предмета іпотеки.

З врахуванням наданого уточненого розрахунку заборгованості станом на 28.04.2015 року: прострочений основний борг - 27 000,00 євро; прострочені проценти за користування кредитом - 25 438,67 євро; пеня за прострочений основний борг у розмірі 245 146,03 грн (двісті сорок п'ять тисяч сто сорок шість гривень 03 коп.), що еквівалентно станом 28.04.2015 року (за Курсом НБУ 100 Євро = 2478,0827 ) - 15 786,36 євро.; пеня за прострочені проценти у розмірі 206 338, 58 грн. (двісті шість тисяч триста тридцять вісім гривень 58 коп.), що еквівалентно станом 28.04.2015 року (за Курсом НБУ 100 Євро = 2478,0827) - 12 761,24 євро; 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 60217,41 грн. (шістдесят тисяч двісті сімнадцять гривень 41 коп.), що еквівалентно станом 28.04.2015 р. (за Курсом НБУ 100 Євро = 2478,0827) - 2 430,00 євро. Таким чином, рішення суду першої інстанції у відповідній частині підлягає зміні, з врахуванням проведеного уточненого розрахунку (т.3, а.с. 184-189).

Відхиляючи доводи апеляційної скарги щодо відсутності належного повідомлення ОСОБА_2 про умови кредитування, судова колегія виходить з наступного.

Згідно з ст. ст. 626-628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, а умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст.640 ЦК України, договір є укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції. Як вбачається з матеріалів справи, 11.10.2006 року між ПАТ «Ощадбанк» та ОСОБА_2 був укладений в письмовій формі кредитний договір, сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов кредитного договору, кредитні кошти були надані позичальнику, а отже вказана дата є датою укладання кредитної угоди. Крім того, з Кредитної заявки ОСОБА_2 від 06.10.2006 року вбачається про його ознайомлення з умовами кредитування і визнання їх прийнятними. (т.2, а.с. 52)

Щодо посилань апелянта з приводу невідповідності умов кредитного договору вимогам Постанови НБУ N 168 від 10.05.2007 року «Про затвердження Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту», а саме відсутність детального розпису сукупної вартості кредиту для споживача під час укладення кредитного договору, колегія суддів вказує, що крім правил дії закону у часі, слід виходити з того, що вказані правила, хоча і прийняті на підставі закону, проте розширюють його зміст, в тому числі покладаючи додаткові обтяження на учасників цивільного обігу. Крім цього, необхідно враховувати те, що на час укладання кредитного договору від 11.10.2006 року не існувало вимог аналогічних постанові від 10.05.2007 року. При цьому відхиляючи посилання апелянта на постанову ВСУ № 6-330цс16 від 08.06.2016 року, як на правове обґрунтування заявленого позову, необхідно зазначити, що у вказаній постанові надано тлумачення несправедливих умов, наявність яких в межах цієї справи не була доведена відповідачем по первинному позову. Більш того, звертає на себе увагу те, що зустрічний позов було пред'явлено лише 15.05.2015 (т.2, а.с. 3), тобто з моменту укладання договору відновлювальної кредитної лінії №943-н минуло 11 років. Між тим, будь-яких змін до вказаного договору не вносилось, а тому його умови не змінились з моменту укладання і на момент його оспорення.

Відхиляючи посилання апелянта на те, що заява про видачу готівки була оформлена з порушенням встановлених вимог, колегія суддів виходить з того, що грошові кошти, тим не менш, були отримані відповідачем, який здійснював погашення кредиту певний час згідно з графіком, і вказана обставина також не оспорюється стороною. Тому посилання на порушення форм заявки, незалежно від їх наявності, які в свою чергу не обумовлюють наслідків недійсності всього договору (на чому наполягає апелянт), позбавлено цивільно-правового значення, а може бути підставою для здійснення адміністративної перевірки порядку діяльності банку.

Відхиляючи довід про те, що судом першої інстанції було незаконно відмовлено в призначенні експертизи, колегія суддів виходить з того, що питання порушені перед експертами входять до предмету дослідження судом, на підставі наданих сторонами доказів та мають правовий характер. Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач, звертаючись до суду, надав докази отримання кредитних коштів, навів розрахунки, які належними доказами стороною відповідача не спростовані. Втім порушені перед судом питання такі як вартість кредиту (економічне питання, знаходиться поза межами підстав позову), відповідність заявки про видачу кредитних коштів вимогам чинного законодавства (вказано вище) не впливають на оцінку діяльності суду першої інстанції, який відмовив в задоволенні зустрічного позову у зв'язку з його необґрунтованістю

В частині відмови в задоволені позовних вимог банку рішення суду позивачем не оскаржено.

Оскільки доводи апеляційної скарги знайшли своє часткове підтвердження, колегія суддів задовольняє апеляційну скаргу частково та змінює рішення суду першої інстанції в частині суми заборгованості на підставі п. 1 ч. 1 ст. 309 ЦПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року - задовольнити частково.

Змінити рішення суду в частині визначення заборгованості в рахунок якої здійснюється звернення стягнення на предмет іпотеки, в зв'язку з чим викласти п. 2 в наступній редакції:

«…2. Звернути стягнення на предмет іпотеки за іпотечним договором від 11 жовтня 2006 року, а саме: - квартиру АДРЕСА_1, загальною площею: 51,3 кв.м.; житлова: 30,6 кв.м.; кількість житлових кімнат: 2 (дві); яка належить ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, що зареєстрована за адресою АДРЕСА_1, іпн. НОМЕР_1) на праві власності на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого Русских С.Б., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу 05 грудня 2001 року за реєстровим №9492, зареєстрованого Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості 27 червня 2002 року за №2982 на стор. 123 в кн. 446пр. в рахунок погашення кредитної заборгованості за договором про іпотечний кредит № 943-н від 11.10.2006р. на користь ПАТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеського обласного управління АТ «Ощадбанк» (65014, м. Одеса, вул. Базарна, 17 р/р 0001 в ФООУ АТ «Ощадбанк», МФО 328845) :

станом 28.04.2015 р.

- прострочений основний борг - 27 000,00 євро;

- прострочені проценти за користування кредитом - 25 438,67 євро;

- пеня за прострочений основний борг у розмірі 245 146,03 грн (двісті сорок п'ять тисяч сто сорок шість гривень 03 коп.), що еквівалентно станом 28.04.2015р. ( за Курсом НБУ 100 Євро = 2478,0827 ) - 15 786,36 євро.

- пеня за прострочені проценти у розмірі 206 338, 58 грн. (двісті шість тисяч триста тридцять вісім гривень 58 коп.), що еквівалентно станом 28.04.2015р. (за Курсом НБУ 100 Євро = 2478,0827) - 12 761,24 євро;

- 3% річних за несвоєчасне погашення кредиту у розмірі 60217,41 грн. (шістдесят тисяч двісті сімнадцять гривень 41 коп.), що еквівалентно станом 28.04.2015р. (за Курсом НБУ 100 Євро = 2478,0827)- 2 430,00 євро.

шляхом продажу Публічним акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», як Іпотекодержателем від свого імені предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві в порядку ст. 38 Закону України «Про іпотеку», визначивши початкову ціну на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна, на підставі оцінки, проведеної суб'єктом оціночної діяльності на момент його реалізації, але не менше суми у розмірі 318 000 грн (триста вісімнадцять тисяч гривень)…».

В іншій частині рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 17.05.2016 року - залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до суду касаційної інстанції.

Судді апеляційного суду

Одеської області А.І. Дрішлюк

А.П. Заїкін

М.В. Процик