АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
провадження №22-ц/796/5253/2016 Головуючий у суді першої інстанції: Грегуль О.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м.Києва в складі:

Головуючого - судді Поліщук Н.В.

суддів Білич І.М., Болотов Є.В.

за участю секретаря Горбачової І.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві в залі суду справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданої представником ОСОБА_3, на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 08 лютого 2016 року у справі за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,-

УСТАНОВИЛА:

В серпні 2015 року ПАТ «Дельта Банк» звернулося до суду з позовом про солідарне стягнення з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 заборгованості в сумі 240383,99 грн.

Вимоги обґрунтовує тим, що 19 серпня 2008 року між АКІБ (ПАТ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 91260 грн., які вона зобов»язалась повернути не пізніше 19 серпня 2015 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 20,9% річних.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 19 серпня 2008 року між кредитором та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №223938.

Проте, позичальник зобов»язань не виконував, у зв»язку із чим станом на 28 липня 2015 року його зобов»язання перед банком складають 86519,13 грн. по тілу кредиту та 153864,86 грн. по відсоткам.

ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором за зобов»язаннями позичальника та договорами забезпечення на підставі укладеного 08 грудня 2011 року з ПАТ «УкрСиббанк» Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 08 лютого 2016 року позовні вимоги задоволено, вирішено стягнути солідарно з ОСОБА_4 та ОСОБА_2 240383,99 грн. заборгованості за кредитним договором та по 1201,92 грн. з кожного у рахунок відшкодування витрат на оплату суми судового збору.

Не погодившись з ухваленим рішенням, ОСОБА_2 подано апеляційну скаргу, у якій просить рішення скасувати та ухвалити нове про відмову у задоволенні позову.

В апеляційній скарзі посилається на безпідставне підвищення процентної ставки до рівня 41,8% та неповідомлення про це позичальника, як передбачено у договорі.

Посилається на безпідставне не застосування судом строків позовної давності, про що подавалась відповідна заява.

Вказує на те, що зобов»язаних осіб не повідомлено про відступлення права вимоги, у зв»язку із чим вони вправі не здійснювати на його користь виконання. Окрім того, заперечує факт переходу прав вимоги, оскільки витяг із Акту з інформацією про відступлені права за договором, на відміну від самого договору відступлення вимог, нотаріально не посвідчений, зі змісту витягу не можливо установити обсяги відступлених прав, а також неможливо дійти висновку з якого саме документу здійснено цей витяг.

Окрім того, посилається на неправильність нарахування процентів, які явно є завищеними.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_2 та його представник доводи апеляційної скарги підтримали, посилаючись на викладені в скарзі обставини.

Інші учасники цивільного процесу в судове засідання не з»явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином.

Відповідно до ст.305 ЦПК України колегія суддів ухвалила розглянути справу за відсутності осіб, що не з»явились.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення відповідача, представника відповідача, розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого по справі рішення, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст.303 ЦПК України передбачено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З матеріалів справи убачається та судом першої інстанції установлено, що 19 серпня 2008 року між АКІБ (ПАТ) «УкрСиббанк» та ОСОБА_4 укладено Договір про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу №0, відповідно до умов якого позичальнику надані кредитні кошти у сумі 91260 грн., які вона зобов»язалась повернути не пізніше 19 серпня 2015 року та сплатити проценти за користування коштами у розмірі 20,9% річних.

З метою забезпечення виконання зобов»язань за кредитним договором, 19 серпня 2008 року між кредитором та ОСОБА_2 укладено Договір поруки №223938.

Проте, позичальник зобов»язань не виконував, у зв»язку із чим станом на 28 липня 2015 року утворилась заборгованість.

ПАТ «Дельта Банк» є новим кредитором за зобов»язаннями позичальника та договорами забезпечення на підставі укладеного 08 грудня 2011 року з ПАТ «УкрСиббанк» Договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з обов»язковості виконання зобов»язань та обґрунтованості розрахунку заборгованості.

Проте повністю погодитися з такими висновками колегія суддів не може, виходячи з наступного.

Згідно з частиною 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Частиною 2 статті 6 ЦК України передбачено, що сторони мають право врегулювати у договорі, який передбачений актами цивільного законодавства, свої відносини, які не врегульовані цими актами.

Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України).

Згідно зі статтею 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов»язку.

За змістом ст.554 ЦК України у разі порушення боржником зобов»язання , забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед новим кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову ( субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі , що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки.

Колегія суддів уважає вірним висновок суду першої інстанції в тій частині, що правовідносини сторін виникли внаслідок невиконання відповідачами умов договорів кредиту та поруки, у зв»язку із чим виникла заборгованість.

При цьому, колегією суддів доводи апеляційної скарги в частині недоведеності факту відступлення новому кредиторові прав вимоги та посилань на неповідомлення зобов»язаних осіб, відхиляються з огляду на наступне.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги).

Відповідно до даних нотаріально посвідченої Виписки з Договору купівлі-продажу прав вимоги за кредитами, що укладений 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» (продавець) та ПАТ «Дельта Банк» (покупець), оригінал якої долучено до матеріалів справи, а також додатку №1 (Перелік прав вимоги за кредитами) із інформацією про кредитування ОСОБА_4 за кредитним договром щодо якого розглядається ця справа, які зшиті та завірені нотаріусом; фотокопії Акту від 15 лютого 2012 року прийому-передачі документації за договором купівлі-продажу прав вимоги за кредитами із інформацією про особу позичальника; фотокопії Акту приймання-передачі від 19 грудня 2011 року із підписами керівних осіб та печатками банків, є належними та вичерпними доказами, що ПАТ «Дельта Банк» набув права вимоги до відповідачів у обсязі, що належало ПАТ «УкрСиббанк».

Відповідно до ст.516 ЦК України заміна кредитора у зобов'язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов'язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов'язку первісному кредиторові є належним виконанням.

Неповідомлення боржника про заміну кредитора у зобов»язанні не позбавляє нового кредитора права вимагати виконання за договором, зокрема і у судовому порядку.

Разом з тим, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги в частині застосування строків позовної давності, виходячи з наступного.

Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Відповідно до частин 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові.

З матеріалів справи убачається, що 08 лютого 2016 року представником відповідача суду подана заява про застосування строків позовної давності за кожним із щомісячних платежів. Відповідно до рішення суду у застосуванні строків позовної давності відмовлено з посиланням на те, що строк дії договору споживчого кредиту закінчується 19 серпня 2015 року, а з вимогами позивач звернувся 31 серпня 2015 року.

Проте, судом першої інстанції не ураховано наступне.

У справі №6-160цс14 Верховним Судом України висловлено наступну правову позицію.

Відповідно до статті 261 ЦК України початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов.

Перебіг позовної давності за вимогами кредитора, які випливають з порушення боржником умов договору (графіка погашення кредиту) про погашення боргу частинами (щомісячними платежами) починається стосовно кожної окремої частини, від дня, коли відбулося це порушення.

Позовна давність у таких випадках обчислюється окремо по кожному простроченому платежу.

У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу - до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов'язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами - стаття 1048 ЦК України ), що підлягає сплаті.

Несплачені до моменту звернення кредитора до суду платежі підлягають стягненню у межах позовної давності по кожному із платежів.

Відповідно до вимог статті 266, частини другої статті 258 ЦК України стягнення неустойки (пені, штрафу) обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням кредитора до суду та починається з дня (місяця), з якого вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Відповідно до умов кредитного договору, строк виконання зобов»язань встановлений не пізніше 19 серпня 2015 року, позовна заява направлена до суду 31 серпня 2015 року, суму боргу банк просить стягнути станом на 28 липня 2015 року.

Відтак, з урахуванням строків позовної давності, кредитор вправі вимагати виконання зобов»язання за період з 31 серпня 2012 року, оскільки доказів на поважність причин пропуску такого строку та заяви про поновлення строку позовної давності позивачем не подано.

Відповідно до розрахунку заборгованості за період з 31 серпня 2012 року (включно) по 31 серпня 2015 року, в межах строку позовної давності, заборгованість за кредитом становить 38025,05 грн., за підвищеними відсотками 81204,91 грн., поточними відсотками 12640,43 грн.

Вирішуючи питання про розмір заборгованості, який підлягає стягненню в солідарному порядку з відповідачів, колегія суддів уважає вірним стягнення в межах строку позовної давності заборгованості за кредитом в сумі 38025,05 грн. та заборгованості за поточними відсотками в сумі 12640,43 грн.

При цьому колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги щодо безпідставного підвищення процентної ставки до рівня 41,8% та не повідомлення про це позичальника, як передбачено у договорі, ураховуючи наступне.

Відповідно до підпункту «а» п.5.2 розділу 5 Договору про надання споживчого кредиту та заставу транспортного засобу, сторони погодили, що Банк згідно умов Договору може змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі порушення Позичальником Кредитної дисципліни (зокрема, неналежного виконання умов Договору та/або «Кредитного договору».

В цьому ж пункті Договору Сторони погодили, що у разі настання будь-якої із обставин, передбачених частиною 1 пункту 5.2. Договору Банк може збільшити розмір процентної ставки за Договором в наступному порядку, а саме:

- Банк не пізніше ніж за 14 (чотирнадцять) календарних днів до дати збільшення розміру процентної ставки повідомляє Позичальника про встановлення нової процентної ставки, із зазначенням її розміру та дати початку дії такої ставки, шляхом направлення поштою за адресою Позичальника відповідного рекомендованого листа (далі - Повідомлення Банку);

- такий новий розмір процентної ставки за цим Договором починає застосовуватись з дати, що буде вказана у Повідомленні Банку до Позичальника, без укладення Сторонами відповідної угоди про внесення змін до Договору.

Позивачем не надано доказів на дотримання визначеного умовами договору порядку, за яким починає застосовуватись підвищена процента ставка, відомості про направлення позичальнику відповідного рекомендованого листа матеріали справи не містять.

Відтак, колегія суддів уважає, що вимоги в частині стягнення підвищених процентів задоволенню не підлягають.

Посилання особи, яка подає апеляційну скаргу, на неправильний розрахунок процентів, колегією суддів відхиляються. Так, в апеляційній сказі наведена форма розрахунку, яка є арифметично невірною, оскільки не ураховує принципи виконання зобов»язань частинами і періодичне нарахування процентів в залежності від суми залишку боргу, а також умову п.1.3.3 кредитного договору щодо порядку нарахування процентів.

З огляду на наведене, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги, стягнення солідарно з відповідачів 12640,43 грн. заборгованості за поточними відсотками та 38025,05 грн. заборгованості за кредитом, а всього 50665,48 грн.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідачів підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі по 253,32 грн. з кожного пропорційно до розміру позовних вимог, що задовольняються судом.

Керуючись ст.ст. 218, 303, 307, 309, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3, задовольнити частково.

Рішення Деснянського районного суду м.Києва від 08 лютого 2016 року скасувати та ухвалити нове наступного змісту.

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» задовольнити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» 12640,43 грн. заборгованості за поточними відсотками та 38025,05 грн. заборгованості за кредитом, а всього 50665,48 грн.

В іншій частині вимог відмовити.

Стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_2 на користь держави судовий збір у сумі по 253,32 грн. з кожного.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, може бути оскаржено у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий - суддя Н.В. Поліщук

Судді І.М. Білич

Є.В. Болотов