печерський районний суд міста києва
Справа № 757/9761/16-ц
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"18" липня 2016 р. Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

розглянувши у судовому засіданні заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток», ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Відділ державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

18.07.2016 у вказаній цивільній справі відкрито провадження про визнання права власності на автомобіль марки «Ford Scorpio» (1985 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, тип легковий комбі), за номерним знаком НОМЕР_4, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3 та зобов'язання ДП МВС України «Розвиток» вчинити дії.

Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову шляхом накладення арешту на вказаний транспортний засіб - предмет спірних правовідносин.

В обґрунтування заяви про забезпечення позову, позивачем вказано, що, відповідно до постанови ВДВС Ульяновського РУЮ Кіровоградської області від 03.04.2015, вказаний автомобіль оголошено у розшук, як нібито боржника ОСОБА_3, і може бути відчужено у примусовому порядку для погашення заборгованості останнього за виконавчим документом.

Відповідно до ст. 151 ЦПК України, забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Відповідно до ст. 152 ЦПК України, позов може забезпечуватися шляхом накладенням арешту на майно, що є предметом спору із забороною вчиняти певні дії. Види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Як вбачається з позову, предметом спору між його учасникам є автомобіль, право на володіння і розпорядження яким необхідно встановлювати у межах розгляду даної справи.

Розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Метою вжиття заходів забезпечення позову є охорона матеріально-правових інтересів позивача, які гарантують за його позовом присудження реальне виконання позитивно прийнятого рішення, у разі прийняття такого.

Забезпечення позову має бути спрямовано проти несумлінних дій відповідача (-ів), який може сховати майно, продати, знищити або знецінити його. Таким чином усуваються утруднення і неможливості виконання рішення.

Підставою забезпечення позову є припущення заявника про те, що існують ризики щодо вчинення дій стосовно транспортного засобу, право власності на яке оспорено. Забезпечення позову покликано, не порушуючи принципів змагальності і процесуального рівноправ'я сторін, його метою є хоча і негайні, вжити негайних заходів, направлених на недопущення утруднення чи неможливості виконання судового акта, а також перешкодити спричиненню значної шкоди заявнику.

Відповідно до п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №9 від 22.12.2006 «Про практику застосування судами процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», особам, які беруть участь у справі, має бути гарантована реальна можливість захистити свої права при вирішенні заяви про забезпечення позову.

Заходи забезпечення позову застосовуються для того, щоб гарантувати виконання можливого рішення суду і повинні застосовуватися лише у разі необхідності, оскільки, безпідставне звернення до даних дій може спричинити порушення прав та законних інтересів інших осіб чи учасників процесу.

Задовольняючи заяву про забезпечення позову, суд вважає достатнім застосувати арешт щодо спірного об'єкту майна, що і передбачає заборону вчиняти дії, які можуть утруднити або зробити неможливим виконання рішення суду про задоволення позовних вимог у разі постановлення такого.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 151-153 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Заяву позивача ОСОБА_2 про забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства Міністерства внутрішніх справ України «Розвиток», ОСОБА_3, ОСОБА_4, третя особа Відділ державної виконавчої служби Ульяновського районного управління юстиції Кіровоградської області про визнання права власності та зобов'язання вчинити дії - задовольнити.

Накласти арешт на автомобіль марки «Ford Scorpio» (1985 року випуску, номер кузова НОМЕР_1, тип легковий комбі), за номерним знаком НОМЕР_4, який зареєстрований на ім'я ОСОБА_3.

Дані стягувача: ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_2, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_2.

Дані боржника: ОСОБА_3, індивідуальний ідентифікаційний номер НОМЕР_3, паспорт громадянина України серії НОМЕР_5, виданий Ульяновським РВ УМВС України в Кіровоградській області 22.06.1997, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала про забезпечення позову підлягає негайному виконанню у порядку, встановленому для виконання судових рішень.

Ухвала про забезпечення позову може бути пред'явлена до виконання протягом одного року. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали суду для виконання направити до компетентних органів та після її виконання - відповідачу до відома.

Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова