У Х В А Л А

10 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Сімоненко В.М., Гуменюка В.І., Лященко Н.П.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості, зобов'язання вчинити дії, виселення та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору позики частково недійсним,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено. В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості, зобов'язання вчинити дії, виселення та стягнення судових витрат скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги ОСОБА_4 задоволено частково: у рахунок погашення заборгованості ОСОБА_5 за договором позики грошових коштів, укладеного 16 січня 2013 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у розмірі 2 803 326 грн звернуто стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки, укладеним між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, а саме на трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, загальною площею 110, 10 кв. м, шляхом визнання за ОСОБА_4 права власності на вказану квартиру; зобов'язано ОСОБА_6 передати ОСОБА_4 оригінали документів на предмет іпотеки. В решті позову відмовлено. Стягнуто з ОСОБА_6 та ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 судові витрати по 2253,30 грн з кожного. В частині вирішення зустрічного позову ОСОБА_5 залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року касаційні скарги ОСОБА_4 ОСОБА_5, ОСОБА_6 задоволено частково. Рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року в частині вирішення позову ОСОБА_4 скасовано, справу в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції. В решті рішення Святошинського районного суду м. Києва від 9 грудня 2015 року та рішення Апеляційного суду м. Києва від 14 квітня 2016 року залишено без змін.

У вересні 2016 року до Верховного Суду України надійшла заява ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року з підстави передбаченої пунктом 1 частини 1 статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, зокрема статей 33, 37, 39 Закону України «Про іпотеку».

На підтвердження зазначеної підстави заявницею надано ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 23 грудня 2015 року.

Перевіривши доводи заявника, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 ЦПК України Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 липня 2016 року, яку просить переглянути заявниця, суд касаційної інстанції скасував рішення судів попередніх судових інстанцій та направив справу на новий розгляд з підстав, передбачених статтею 338 ЦПК України, у зв'язку з порушенням норм процесуального права, що унеможливило встановлення фактичних обставин, що мають значення для правильного вирішення спору з викладеними позиціями щодо застосування статей 33, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», що відповідають правовим висновкам, викладених у постановах Верховного Суду України від 30 березня 2016 року (№ 6-1851 цс 15) та від 18 березня 2015 року (№ 6- 39 цс 15).

У зв'язку з цим, підстава для перегляду судового рішення у зв'язку з неоднаковим застосуванням одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах, передбачена пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, відсутня.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Керуючись статтями 353, 355, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про звернення стягнення на предмет іпотеки, стягнення заборгованості, зобов'язання вчинити дії, виселення та за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4, третя особа - ОСОБА_6, про визнання договору позики частково недійсним відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.М. Сімоненко

В.І. Гуменюк

Н.П. Лященко