Справа № 626/822/16-ц
Провадження № 2/626/364/2016
РІШЕННЯ

Іменем України

14.07.2016 року м. Красноград

Красноградський районний суд Харківської області

в складі: головуючого- судді Рибальченко І.Г.

за участі секретаря Скачко Т.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , третя особа - Служба у справах дітей Красноградської районної державнох адміністрації Харківської област про виселення з житлового будинку , -

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до відповідача ОСОБА_2 мотивуючи свої вимоги тим, що вона як спадкоємиця є власником будинку за адресою: вул.Полтавська,66 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області. ОСОБА_1 було проведено державну реєстрацію житлового будинку з надвірними будівлями та спорудами, на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Незважаючи на те, що вона є законним власником будинку, в ньому залишилися проживати ОСОБА_2 та неповнолітня ОСОБА_3 Добровільно звільнити будинок після зміни його власника відповідачка відмовлялася, тому була попереджена 14 квітня 2016 року в присутності працівника поліції про необхідність виселення з будинку за адресою: вул.Полтавська,66 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області до 18 квітня 2016 року.

Посилаючись на те, що відповідач порушує її право як власника житлового будинку ОСОБА_1 просила виселити ОСОБА_2 та неповнолітню ОСОБА_3, відшкодувати понесені судові витрати на правову допомогу і сплату судового збору.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 підтримала вимоги позовної заяви з підстав викладених у ній, просили позов задовольнити. Крім того ОСОБА_4 пояснила суду, що її донька ОСОБА_1 стала власником будинку після смерті свого батька ОСОБА_5 Відповідачка була його співмешканкою, разом з онукою проживала і була зареєстрована в спірному будинку. Вона попереджала ОСОБА_2 про необхідність виселення з будинку, в квітні 2016 року в присутності працівника поліції ОСОБА_6 зобов"язала її звільнити будинок до 18 квітня 2016 року. На її думку, відповідач не сплачувала за комунальні послуги, що призвело до заборгованості та не дбайливо ставилася до будинка, власником якого є її донька. ОСОБА_4 позовні вимоги просила задовольнити та виселити відповідача і її онуку, відшкодувати понесені нею судові витрати.

Відповідач ОСОБА_2 в судовому засіданні підтвердила, що проживала в будинку за адресою: вул.Полтавська,66 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області. Вона має будинок на вулиці Первомайській в с.Піщанка Красноградського району. Після попередження позивача, приблизно з 25 квітня 2016 року, разом з онукою виїхала до свого будинку. З 11 липня 2016 року вона не зареєстрована в спірному будинку, про що вказано в її паспорті громадянина України.

Представник третьої особи в судове засідання не з'явився, до суду надійшла заява про розгляд справи за їх відсутності.

Суд, вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, оцінивши всі зібрані по справі докази, приходить до висновку про те, що позовні вимоги не підлягають до задоволення, з огляду на наступне.

Згідно з вимогами статті 16 ЦК України, звертаючись до суду, позивач за власним розсудом обирає спосіб захисту.

Судом встановлено, що на підставі рішення Красноградського районного суду Харківської області від 19 жовтня 2015 року визнано право власності в порядку спадкування за законом ОСОБА_1 після смерті ОСОБА_5 на будинок, розташований по вул.Полтавська,66 в с.Піщанка Красноградського району Харківської області. Проведено державну реєстрацію права власності, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності.

Згідно довідки Піщанської сільської ради Красноградського району від 26 травня 2014 року № 665, в с.Піщанка по вул.Полтавській, 66 разом з ОСОБА_5 по день його смерті 22.02.2014 року були зареєстровані ОСОБА_2 і ОСОБА_3 Іншими наявними у справі письмовими доказами не підтверджено фактичне місце проживання відповідача за вище вказаною адресою на час звернення 05 травня 2016 року ОСОБА_1 з позовом до суду.

В суді було з"ясовано і не заперечувалося стронами, що відповідач не зареєстрована з 11 липня 2016 року у спірному будинку. ОСОБА_2 були передані ОСОБА_4 ключі від будинку.

Позивач ОСОБА_1, звертаючись до суду , просила виселити ОСОБА_2 і ОСОБА_3 з будинку на підставі ст.ст.317,383, 391 ЦК України, ст.156 ЖК України

Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Так, у засіданні суду відповідачка зазначила, що вона з 25 квітня 2016 року в спірному будинку не проживає, оскільки повернулася до свого будинку, розташованого по вул. Первомайській в с.Піщанка Красноградського району. Вона вивезла свої речі, ключ передала ОСОБА_4 в судовому засіданні, 11 липня 2016 року знялася з реєстрації в сільській раді. ОСОБА_2 запам"ятала дату виселення, оскільки святкувала в кінці квітня день народження онуки вже у власному будинку.

Представник позивачки в засіданні суду не заперечувала, що вона попереджала відповідача про необхідність виселення до 18 квітня 2016 року, після чого звернулася до суду з позовом про виселення. Будинок вона не відвідувала, зараз ключі отримала і переконалася, що відповідачка не зареєстрована в будинку її доньки.

Як передбачено ч.2,3 ст.10 ЦПК України, сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В ч.1,ч.2 ст.60 ЦПК України зазначено, що кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень , крім випадків , встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

З огляду на наведене та встановивши, що ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом про виселення 05 травня 2016 року, а ОСОБА_2 не проживає в спірному будинку і фактично ним не користується з 25 квітня 2016 року, відомостей що б спростовували ці обставини в судовому засіданні надані не були, оскільки довідка Піщанської сільської ради засвідчувала факт проживання та реєстрації відповідача по вул.Полтавській, 66 в с.Піщанка Красноградського району станом на 26 травня 2014 року, суд вважає, що відповідачка та неповнолітня ОСОБА_3 не можуть бути виселені з будинку, в якому вони не мешкають.

Таким чином, оскільки позивачка на свій розсуд обрала спосіб захисту порушеного права шляхом виселення відповідачки з належного позивачці будинку, в якомуБукрєєва С.А. і ОСОБА_3 не проживають і яким не користуються, тому її вимоги не можуть бути задоволені у такій спосіб.

За таких обставин, у задоволенні позову ОСОБА_1 за обраним нею способом захисту порушеного права необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212, 214-215 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про виселення - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі в 10-ти денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи , які брали участь у справі , але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуюча