2/225/1518/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року м. Торецьк

Дзержинський міський суд Донецької області у складі :

головуючого-судді Геря О.Г.,

за участю секретаря Савченко О.О.,

позивача ОСОБА_1 ,

представника позивача ОСОБА_2 ,

представника відповідача ОСОБА_3 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_4 про стягнення суми спричиненої матеріальної та моральної шкоди,-

ВСТАНОВИВ :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_4 про стягнення суми спричиненої матеріальної та моральної шкоди.

Свої вимоги мотивував тим, що 09.04.2016 року о 13:00 годині в місті Торецьку Донецької області на перехресті вулиць Світла (Жовтнева) та Маяковського сталася дорожньо-транспортна пригода (ДТП), в якій було пошкоджено належний позивачу на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 легковий автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням позивача. Винним у скоєнні даного ДТП було визнано водія військового вантажного автомобіля марки ЗІЛ 131, державний номерний знак НОМЕР_4 ОСОБА_4 відповідно до постанови Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2016 року. На момент скоєння ДТП ОСОБА_4 не мав договір обов`язкового страхування цивільної правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Розмір спричиненої позивачу матеріальної шкоди, пов`язаний з відновлювальним ремонтом його пошкодженого транспортного засобу складає 10322, 20 грн. згідно висновку про експертну оцінку колісного транспортного засобу № 200416-001 від 20.04.2016 року. У зв`язку з чим позивач просить стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 (далі відповідач -1) спричинену матеріальну шкоду, пов`язану з пошкодженням транспортного засобу внаслідок ДТП в сумі 10322,20 грн., а також відшкодувати витрати, пов`язані з проведенням експертної оцінки спричиненої шкоди у розмірі 700 грн. Також позивач зазначив, що йому була завдана і моральна шкода, яка полягає в душевних переживаннях та стражданнях, яких він зазнав із пошкодженням його автомобіля, оскільки зазначений вище транспортний засіб представляє для нього цінність. Після пошкодження автомобілю повсякденний і звичний для нього спосіб життя став неможливим. У зв`язку з чим просить стягнути з ОСОБА_4 (далі відповідач -2 ) у відшкодування моральної шкоди 10000 грн. Крім того, позивач просить стягнути солідарно з відповідачів витрати на оплату правової допомоги в сумі 1000 грн.

Позивач та його представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі та наполягали на їх задоволенні.
Представник відповідача військової частини польова пошта НОМЕР_1 в судовому засіданні позовні визнав в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, був належно повідомлений про місце та час розгляду справи, заперечень не надав.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково.

Відносини з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, які можуть бути застосовані при вирішенні справ, урегульовано, зокрема,статтями 3,27,41,68 Конституції України,Цивільним кодексом України(далі - ЦК), Законом України від 1 липня 2004 року № 1961-IV"Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV), Правилами дорожнього руху України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306 та іншими нормативно-правовими актами.

Так судом встановлено, що 9 квітня 2016 року о 13 год. 00 хв. ОСОБА_4 , керуючи автомобілем марки «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_4 , що належить військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , на перехресті вул. Світла (Жовтнева) та вул. Маяковського в м. Торецьк Донецької області, під час руху заднім ходом не переконався, що не створить небезпеки чи перешкоди іншим учасникам дорожнього руху та не звернувся за допомогою до інших учасників дорожнього руху, внаслідок чого скоїв наїзд на автомобіль марки RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , який належить ОСОБА_1 . В результаті дорожньо-транспортної пригоди транспортний засіб отримав механічні пошкодження. В подальшому, будучи причетним до дорожньо-транспортної пригоди, ОСОБА_4 залишив місце вказаної пригоди.

Постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 02.06.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчинені адміністративного правопорушення за ст.ст. 122-4, 124 КУпАП та накладене адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 425 гривень.

Згідно звіту № 200416-001 від 20.04.2016 року вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 в результаті аварійних пошкодженьстановить 10322, 20 грн. Позивачем також надано квитанцію про сплату послуг експертної оцінки транспортного засобу в сумі 700 грн.

Цивільно-правова відповідальність власника «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_4 застрахована не була.

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.1,2,5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, пішим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Статтею 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" (далі - Закон № 1961-IV) страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого.

Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону № 1961-IV учасники бойових дій та інваліди війни, що визначені законом, інваліди I групи, які особисто керують належними їм транспортними засобами, а також особи, що керують транспортним засобом, належним інваліду I групи, у його присутності, звільняються від обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності на території України. Відшкодування збитків від дорожньо-транспортної пригоди, винуватцями якої є зазначені особи, проводить МТСБУ у порядку, визначеному цим Законом.

Частиною третьою та четвертою ст. 21 Закону № 1961-IV при використанні транспортного засобу в дорожньому русі особа, яка керує ним, зобов`язана мати при собі страховий поліс (сертифікат). Страховий поліс пред`являється посадовим особам органів, визначених у пункті 21.2 цієї статті, на їх вимогу. У разі експлуатації транспортного засобу на території України без наявності чинного поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності особа несе відповідальність, встановлену законом.

Відповідно до ст. 29 Закону № 1961-IV узв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки.

Таким чином, суд дійшов висновку, що в даному випадку, шкода повинна відшкодовуватися за загальними правилами, визначеними ЦК України.

З пункту 6 Постанови Вищого Спеціалізованого Суду України від 01.03.2013 року №4 особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем під час мобілізації на особливий період, на момент вчинення ДТП 09.04.2016 року керував «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_4 , виконуючи службові обов`язки з військової служби у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 .

Частина 1 ст. 1172 ЦК України, вказує на те, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Як вже зазначалося постановою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області у справі про адміністративне правопорушення від 02.06.2016 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення за фактом дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 09.04.2016 року та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в сумі 425 гривень. Дана постанова не оскаржувалася і набула законної сили.

Відповідно до ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальному провадженні, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов`язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Судом встановлено, що транспортний засіб «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_4 є військовим майном та закріплений за військовою частиною польова пошта НОМЕР_1 Збройних Сил України.

Згідно довідки начальника штабу першого заступника командира військової частини польова пошта НОМЕР_1 від 07.10.2016 року військова частина польова пошта НОМЕР_1 розпочала своє формування відповідно до спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 07.10.2014 року № Д-322/1/35 дск з 28.10.2014 року.

Як встановлено в судовому засіданні, військова частина польова пошта НОМЕР_1 є юридичною особою, ОСОБА_4 проходив службу у військовій частині польова пошта НОМЕР_1 , управляв «ЗІЛ 131», державний номерний знак НОМЕР_4 , який належить військовій частині, під час виконання службових обов`язків, крім того водія ОСОБА_4 було визнано винним у вчинені ДТП, що мала місце 09.04.2016 року в результаті якої було ушкоджено автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 , а тому саме військова частина польова пошта НОМЕР_1 має відповідати за матеріальну шкоду, спричинену позивачу.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Частиною 3 ст. 10 ЦПК України, ч.1 ст.60 передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом.

Відповідно до ч.2 ст.1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Позивачем в підтвердження розміру спричиненої матеріальної шкоди надано звіт № 200416-001 від 20.04.2016 року, з якого вбачається, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобілю RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 в результаті аварійних пошкодженьстановить 10322, 20 грн.

Суд бере до уваги зазначений звіт як письмовий доказ, а також витрати, понесені позивачем у зв`язку із проведенням експертної оцінки в сумі 700 гривень, що підтверджуються квитанцією № 200416-003 від 20.04.2016 року,

Автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 зареєстрований на ім`я ОСОБА_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .

Частиною 1 ст.1167 визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до Постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 року під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до ст.137 ЦПК у позовній заяві про відшкодування моральної (немайнової) шкоди має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, якими неправомірними діями чи бездіяльністю її заподіяно позивачеві, з яких міркувань він виходив, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується.

Позивач зазначає, що спричинена йому моральна шкода полягає в душевних переживаннях та стражданнях, яких він зазнав у зв`язку з пошкодженням автомобілю, не міг його використовувати за призначенням, що відобразилося на його мобільності. Крім того, був змушений докладати зусиль до організації свого повсякденного життя та життя родини, що порушило його звичайний спосіб життя, витрачати час та кошти на звернення до юристів, спеціалістів та інше. Також додав, що відповідач - 1 в добровільному порядку відмовився відшкодувати завдану його діями матеріальну шкоду.

На думку суду доводи позивач заслуговують на увагу, однак сума моральної шкоди в розмірі 10000 гривень є дещо завищеною, враховуючи викладене та обставини справи, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає, за можливе зменшити розмір у відшкодування моральної шкоди з 10000 до 5000 гривень.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову, а саме про стягнення з військової частини польова пошта НОМЕР_1 , як з належного відповідача в частині позову про стягнення матеріальної шкоди, матеріальної шкоди спричиненої дорожньо-транспортною пригодою, яка мала місце 09.04.2016 року за участі військовослужбовця ОСОБА_4 , в результаті якої було ушкоджено автомобіль RENAULT MEGANE, державний номерний знак НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_1 , в сумі 10322,20 грн., оскільки вважає її доведеною, понесених витрат пов`язаних з проведенням експертної оцінки в сумі 700 гривень, а разом 11022,20 грн., а також про стягнення з ОСОБА_4 , як належного відповідача в частині позову про стягнення моральної шкоди, на користь позивача моральної шкоди спричиненої зазначеною дорожньо-транспортною пригодою в сумі 5000 гривень, крім того, суд вважає стягнути в солідарному порядку з відповідачів на користь позивача витрати, понесені позивачем на оплату правової допомоги у розмірі 1000 грн., в решті позову суд вважає слід відмовити.

Окрім того, у відповідності до ст.ст. 84,88 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню судові витрати на правову допомогу, понесені позивачем у зв`язку зі зверненням до суду з цим позовом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10,11,60,88 ЦПК України, ст.ст.1166, 1167,1172,1192 ЦК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Військової частини польова пошта НОМЕР_1 , ОСОБА_4 про стягнення суми спричиненої матеріальної та моральної шкоди задовольнити частково.

Стягнути з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 на користь ОСОБА_1 ІН НОМЕР_5 матеріальну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою в сумі 10322 (десять тисяч триста двадцять дві) грн. 20 коп., витрати пов`язані з проведенням експертної оцінки в сумі 700 (сімсот) грн., а разом 11022 (одинадцять тисяч двадцять дві) грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІН НОМЕР_6 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, спричинену дорожньо-транспортною пригодою в сумі 5000 (п`ять тисяч) грн.

Стягнути солідарно з Військової частини польова пошта НОМЕР_1 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_1 витрати на оплату правової допомоги у розмірі 1000 (одна тисяча) грн.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Дзержинський міський суд Донецької області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: