Ухвала

іменем україни

22 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Мостової Г.І.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» про визнання протиправним та скасування наказу про звільнення, зміну формулювання причини звільнення, зобовʼязання вчинити дії,

за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») та після уточнення позовних вимог просив визнати протиправним та скасувати наказ ПАТ КБ «ПриватБанк» від 30 квітня 2015 року про його звільнення на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку із втратою довір'я; вважати його звільнення з посади заступника директора Департаменту з управління будівельними проектами бізнесу великих та VІР клієнтів ПАТ КБ «ПриватБанк» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням; зобов'язати ПАТ КБ «ПриватБанк» змінити запис у трудовій книжці в частині формулювання причини звільнення та вказати формулювання - звільнений на підставі п. 1 ст. 38 КЗпП України.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 17 травня 2011 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_4 укладено трудовий договір № 1002, яким ОСОБА_4 прийнято на роботу до банку на посаду заступника керівника департаменту.

17 травня 2011 року видано наказ № Э.DN-КП-2011-1002 про прийняття позивача на роботу на посаду заступника директора Департаменту по інжинірингу будівельних проектів ГО.

Згідно з укладеним трудовим договором ОСОБА_4 зобов'язався добросовісно виконувати свої трудові обов'язки, при неможливості виконання будь-яких функцій, завдань негайно доводити це до безпосереднього керівника у письмовому вигляді, знати і виконувати вимоги чинного законодавства, внутрішні нормативні документи банку.

ОСОБА_4 на підставі доручень, актів та рахунків були видані будівельні матеріали для подальшої передачі підрядним організаціям для виконання будівельних робіт, які він отримував під звіт та ніс повну матеріальну відповідальність відповідно до п. 2 ст. 134 КЗпП України.

20-22 квітня 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» проводилася позачергова перевірка документів та наявності будматеріалів на будівельній ділянці «ІНФОРМАЦІЯ_1», що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

За результатами перевірки встановлено, що сума за будівельні матеріали, отримав ОСОБА_4 від постачальника, що підтверджується актом приймання-передачі, однак відсутні відповідні акти приймання-передачі їх в роботу підрядникові. Відсутні матеріали на суму 1 730 956 грн 39 коп.; відсутні оригінали актів приймання-передачі будівельних матеріалів від ОСОБА_4 підрядникам, з усіма необхідними печатками, підписами відповідальних уповноважених осіб. Після офіційного звернення до підрядних організацій - ТОВ «Аміна», ТОВ «Арт Інвест», ТОВ «Будівельна компанія «СБІ-Скелябудінвест», ТОВ «Рубікон Трейдінг», ТОВ «Атлас-Енерго» встановлено, що матеріали не передавалися.

Встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що факт безпосереднього обслуговування позивачем товарних цінностей підтверджується разовими документами - довіреностями на отримання товарно-матеріальних цінностей згідно із зазначеними у довіреностях рахунками; рахунками постачальників, в яких перелік найменувань будівельних матеріалів та інших цінностей зазначений в графі «товар»; видатковими накладними про приймання будівельних матеріалів та інших цінностей, перелік яких зазначено в графі «найменування товару»; видатковими накладними, в яких у графі «товар отримано» міститься підпис ОСОБА_4, що засвідчує фактичне отримання зазначених у видаткових накладних товарів в ТОВ «Епіцентр К» та інші.

Таким чином, оскільки ОСОБА_4 є особою, яка вчиняє дію з отриманням товарно-матеріальних цінностей саме від імені покупця - ПАТ КБ «ПриватБанк», позивач відноситься до кола осіб, які можуть бути звільнені з підстав втрати довір'я.

Наказом від 30 квітня 2015 року № Э.08.0.0.0/1-6688532 ОСОБА_4 звільнено з посади на підставі п. 2 ст. 41 КЗпП України у зв'язку з вчиненням дій, що дали підстави для втрати довір'я до нього з боку роботодавця. Із зазначенням, що ОСОБА_4 на підставі довіреностей та видаткових накладних отримав будівельні матеріали під звіт та ніс повну матеріальну відповідальність за їх збереження та передачу у встановленому порядку підрядним організаціям.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст.41 КЗпП України трудовий договір з ініціативи власника або уповноваженого ним органу може бути розірваний у разі винних дій працівника, який безпосередньо обслуговує грошові, товарні або культурні цінності, якщо ці дії дають підстави для втрати довір'я до нього з боку власника або уповноваженого ним органу.

Розірвання трудового договору за п. 2 ч. 1 ст. 41 КЗпП України можливе за таких умов: 1) безпосереднє обслуговування працівником грошових, товарних або культурних цінностей (прийом, зберігання, транспортування, розподіл тощо); 2) винна дія працівника; 3) втрата довір'я до працівника з боку власника або уповноваженого ним органу.

Правовий аналіз цієї норми матеріального права дає підстави для висновку про те, що вона не передбачає настання для роботодавця негативних наслідків, чи наявності завданої роботодавцю матеріальної шкоди як обов'язкової умови для звільнення працівника; звільнення з підстави втрати довір'я може вважатися обґрунтованим, якщо працівник, який безпосередньо обслуговує грошові або товарні цінності (зайнятий їх прийманням, зберіганням, транспортуванням, розподілом і т.п.), вчинив умисно або необережно такі дії, які дають власнику або уповноваженому ним органу підстави для втрати до нього довір'я (зокрема, порушення правил проведення операцій з матеріальними цінностями).

Така правова позиція висловлена Верховним Судом України в постанові від 20 квітня 2016 року в справі № 6-100цс16, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Судами вірно враховано, що вина працівника полягала в тому, що працівник знав і повинен був дотримуватись встановленого порядку передачі матеріальних цінностей, повинен був передбачити негативні наслідки своїх дій, однак свідомо допустив вказане порушення. При цьому форма вини і мотиви, якими керувався працівник при вчинені порушення, не мають значення. При витребуванні документів, що підтверджують передачу будівельних матеріалів згідно з додатком, отриманих ним на підставі видаткових накладних під звіт, ОСОБА_4 відповідних документів не надав.

Таким чином, суди попередніх інстанцій перевіривши усі обставини у справі, зробили правильний висновок про те, що ОСОБА_4 як особою, що безпосередньо обслуговувала товарні цінності, було отримано від постачальників та не було передано в роботу підрядникам товарно-матеріальні цінності на суму 1 231 931 грн 72 коп., на даний час місцезнаходження зазначених матеріалів невідоме, тому суд вважав звільнення позивача за п. 2 ст. 41 КЗпП України обґрунтованим, а за відсутності відомостей про участь позивача у профспілковій організації, звільнення позивача без згоди виборного органу первинної профспілкової організації -правомірним.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року та ухвали апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року, оскільки судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 13 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

Г.І.Мостова