Справа № 523/2174/16-ц
Провадження №2/523/1801/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"23" грудня 2016 р.

Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді Кисельова В.К.

при секретарі Дзюба Г.І.

за участю позивачки ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3

представника відповідача ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулась з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивовані тим, що позивачку було звільнено та вона звільнення оскаржила в суді. 09.12.2015р. рішенням Суворовського районного суду м. Одеси позивачку було поновлено на посаді інспектору з кадрів відділу кадрів TOB «Бруклін-Київ» та стягнуто на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу, в частині поновлення на посаді встановлений негайний порядок виконання. Наказом від 09.12.2015р. з яким позивачка ознайомлена лише 13.01.2016р. її поновлено на посаді, але до безпосереднього робочого місця в відділі кадрів її не допустили. При цьому, позивачці надали кабінет без опалення та будь яких санітарних зручностей, про що вона повідомляла керівництво, та зверталася з заявами до інспекції з питань праці. Позивачка повідомила керівництво про свою вагітність, з метою надання їй можливості користуватись санітарними приміщеннями. 09.02.2016 року згідно наказу № 59-к/тр позивачу було звільнено начебто за прогули без поважних причин п.4 ст. 40 КЗпП України. Позивачка вважає, що відповідач, згідно ст. 184 КЗпП України не мав право її звільняти, оскільки вона перебувала вагітною на час звільнення. В звязку з чим, позивачка просить скасувати наказ TOB «Бруклін-Київ» №09-к/тм про накладання дисциплінарного стягнення, скасувати наказ TOB «Бруклін-Київ» №59-к/тр, від 08.02.2016 року про звільнення ОСОБА_1 та поновити на посаді інспектора з кадрів відділу кадрів, стягнути з TOB «Бруклін-Київ» користь ОСОБА_1 заробітну плату за час вимушеного прогулу з 09.02.2016 і до моменту прийняття судом рішення по справі з урахуванням додаткової заробітної плати (КТУ) ОСОБА_1, стягнути з TOB « Бруклін-Київ» на користь ОСОБА_1 суму коштів за завдану моральну шкоду у розмірі 20 000 ( двадцять тисяч) гривень.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, а також обставини, які викладені в позовній заяві. Позивачка пояснила, що рішенням суду від 09.12.2015р. її було поновлено на роботі на посаді інспектора з кадрів. Після поновлення її на роботі вона одразу зявилась на підприємство, проте спочатку вона була вимушена купляти себе перепустку на підприємство, а лише після цього отримала перепустку. В той же час, вона мала лише обмежений доступ до всіх приміщень. Вона також пояснила, що дійсна була відсутня на підприємства за поважних причин.

В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнав, оскільки вважає, що позивачку було звільнено на законних підставах. Крім того, представник вважає, що доказів вагітності у підприємства не було, а тому позивачку звільнено на законних підставах.

Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, судом встановлено наступне.

Так встановлено, що ОСОБА_1, працювала в ТОВ «Бруклін-Київ» на посаді інспектора з кадрів з 20.03.2004р..

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 09.12.2015р. було скасовано наказ товариства з обмеженою відповідальністю «БруклінКиїв» № 106-к/тр від 02 квітня 2015 року про звільнення ОСОБА_1 та поновлено ОСОБА_1 на роботі в товаристві з обмеженою відповідальністю «Бруклін Київ» на посаді інспектора з кадрів.

На виконання вищевказаного рішення суду ТОВ «Бруклін-Київ» видало наказ „про поновлення на роботі ОСОБА_1О. №526-к/тр від 09.12.2015р.. Однак з вищевказаним наказом ОСОБА_1 ознайомились під особистий розпис 13.01.2016р. (Т.1, а.с.7)

В судовому засіданні встановлено, що, незважаючи на те, що з наказом про поновлення на роботі ОСОБА_1 ознайомилась лише 13.01.2016р., вона фактично була допущена до роботи на підприємстві з 09.12.2015р., та з цієї дати ОСОБА_1 почалась нараховуватись заробітна плата, що підтверджується листом Головного управління держпраці в Одеській області від 12.01.2016р. №15х-0418/03-13-0126. (Т.1, а.с. 10)

Наказом ТОВ «Бруклін-Київ» № 09-к/тм від 08.02.2016р. було притягнуто до дисциплінарної відповідальності у вигляді звільнення з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП України.

В наказані є посилання на те, що ОСОБА_1 була відсутня на роботі

18 грудня 2015 року з 11:15 до 17:00 години (5,5 часів);

23 грудня 2015 року з 08:45 до 17:00 години (8 часів);

30 грудня 2015 року з 12:15 до 17:00 години. (4,5 часів)

В звязку з систематичним порушенням трудової дисципліни, а саме прогулів, до ОСОБА_1О було застосовано дисциплінарне стягнення у вигляді звільнення з п. 4 ст. 40 КЗпП України.

Наказом № 59-к/тр від 08.02.2016р. ОСОБА_1 було звільнено за прогули без поважних причини за п. 4 ст. 40 КЗпП України. (Т1, а.с. 8)

Підставою для видачі наказу був наказ «про накладення дисциплінарного стягнення на ОСОБА_1О.» від 08.02.2016р. №09-к/тм, а також повідомлення профспілкового комітету товариства.

Відповідно до п. 4 ст. 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадк у прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин.

В судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_1 дійсно була відсутня на роботі 18 грудня 2015 року з 11:15 до 17:00 години (5,5 часів);23 грудня 2015 року з 08:45 до 17:00 години (8 часів);30 грудня 2015 року з 12:15 до 17:00 години. (4,5 часів).

З письмових пояснень ОСОБА_1О від 18.01.2016 р., які вона надала до керівництва ТОВ «Бруклін-Київ» вбачається, що вона є вагітною, а тому потребує спеціальних умов праці. Приміщення, в якому вона перебуває відсутня опалення, а тому вона не може багато часу в ньому перебувати. Крім того, у неї обмежена можливість користуватись санвузлом, а також користуватись буфетом.

18 грудня 2015 року, вона перебувала на роботі, однак у звязку з поганим самовідчуттям, пішла з роботи в 11:15 г.

23 грудня 2015 року до 08:45 г. вона знаходилася на роботі, а потім її залишила для відвідування центру зайнятості Суворовського району м. Одеси.

30 грудня 2015 року до 12:15 г. знаходилась на роботі, : потім її залишила, оскільки у приміщенні в якому вона перебувала було відсутня опалення, а також вона не мала можливості користуватись санвузлом. (Т1., а.с. 15)

Факт відсутності на роботі в період 18 грудня 2015 року з 11:15 до 17:00 години (5,5 часів); 23 грудня 2015 року з 08:45 до 17:00 години (8 часів); 30 грудня 2015 року з 12:15 до 17:00 години. (4,5 часів) підтверджується випискою з даних служби морської охорони ОФ ГП «АМПУ». (Т1, а.с. 40-42)

На свій запит ТОВ «Бруклін-Київ» 18.01.2016 р. за № 60/02/02, від Центру зайнятості Суворовського району м. Одеси отримано повідомлення, що 23 грудня 2016р. року ОСОБА_1 дійсно відвідувала центра, але з тільки з 09:34 до 09:42 годин. (Т1., а.с. 43)

Крім того, ТОВ «Бруклін-Київ» надало запит до КУ «Міська поліклініка № 29» з метою встановлення наявності вагітності у ОСОБА_1 (Т1, а.с. 15)

Листом КУ «Міська поліклініка № 29» від 08.02.2016р. № 33 ТОВ «Бруклін-Київ» було повідомлено, що ОСОБА_1, що проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1 б. 32/2, кв. 15 на обліку не перебуває. (Т.1, а.с. 44)

Таким чином, суд вважає, що дійсно 18 грудня 2015 року, 23 грудня 2015 року; 30 грудня 2015 року ОСОБА_1 була відсутня на роботі більше трьох годин протягом робочого дня.

В якості поважних причин відсутні на роботі ОСОБА_1 посилається на те, що їй не були надані належні умови праці, вона перебувала у приміщенні, яке не мало опалення, їй було незручно користуватись санвузлом, а також, що вона перебувала у стані вагітності.

З пояснень свідків ОСОБА_5, ОСОБА_6 вбачається, що дійсно туалет, знаходився на певній відстані від приміщення в якому працювала ОСОБА_1, що завдавало певні незручності. Приміщення в якому працювала ОСОБА_1 було обладнано системою опалення, проте за проханням ОСОБА_1 до нього був поставлений додатковий прилад обігріву.

Відповідно до ст. 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов'язаний:

1) роз'яснити працівникові його права і обов'язки та проінформувати під розписку про умови праці, наявність на робочому місці, де він буде працювати, небезпечних і шкідливих виробничих факторів, які ще не усунуто, та можливі наслідки їх впливу на здоров'я, його права на пільги і компенсації за роботу в таких умовах відповідно до чинного законодавства і колективного договору;

2) ознайомити працівника з правилами внутрішнього трудового розпорядку та колективним договором;

3) визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами;

4) проінструктувати працівника з техніки безпеки, виробничої санітарії, гігієни праці і протипожежної охорони

В судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що вона не була ознайомлена правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Суд вважає, що дане твердження ОСОБА_1 не відповідає дійсності, оскільки ОСОБА_1 працювала на посаді інспектора з кадрів з 20.03.2004р., а Правила внутрішнього трудового розпорядку були затверджені з 02.01.2004р., тобто в силу специфіки своєї роботи, а також стажу роботі на підприємства вона повинна була з ними ознайомлена.

Крім того, в судовому засіданні ОСОБА_1 пояснила, що їй достовірно відомо, що на підприємстві початок трудового дня починається з 08.00 та закінчується 17.00.

Необхідно відзначити, що ОСОБА_1 не було надано будь-яких медичних довідок про погіршення стану здоровя 18.12.2015р. та 30.12.2015р., а тому причини її відсутності на робочому місці не є поважними.

В центрі зайнятості Суворовського району м. Одеси ОСОБА_1 перебувала 23 грудня 2016р. з 09:34 до 09:42 годин, проте до роботи не повернулась, а тому причина відсутності на роботі не є поважною.

В своїх позовних вимогах ОСОБА_1 посилається на те, що на час її звільнення вона була вагітною, а тому звільнення є незаконним.

Так, згідно ч. 3 ст. 184 КЗпП України звільнення вагітних жінок і жінок, які мають дітей віком до трьох років (до шести років - частина шоста статті 179), одиноких матерів при наявності дитини віком до чотирнадцяти років або дитини-інваліда з ініціативи власника або уповноваженого ним органу не допускається, крім випадків повної ліквідації підприємства, установи, організації, коли допускається звільнення з обов'язковим працевлаштуванням. Обов'язкове працевлаштування зазначених жінок здійснюється також у випадках їх звільнення після закінчення строкового трудового договору. На період працевлаштування за ними зберігається середня заробітна плата, але не більше трьох місяців з дня закінчення строкового трудового договору.

При цьому, в якості доказів своєї вагітності позивачка надала довідку Жіночої консультації № 14 від 20.01.2016р., з якої вбачається поставлення діагнозу вагітність 8-9 тижнів. (а.с. 45). Крім того, позивачка надала протокол ультразвукового дослідження органів малого тазу від 11.02.2016р. Багатопрофільного медичного центру «Університетська клініка № 1» у якому також встановлена вагітність 11-12 тижнів. (а.с. 46)

В судовому засіданні була допитана в якості свідка лікар Жіночої консультації № 14 ОСОБА_7, яка була видавала довідку від 20.01.2016р.. (а.с. 45). Свідок пояснила, що саме вона проводила огляд ОСОБА_1 та встановила їй діагноз вагітність 8-9 тижнів. При цьому, вона пояснила, що вона не може остаточно стверджувати про наявність даного діагнозу, оскільки для його встановлення необхідно провести додаткові дослідження. В звязку з чим, вона рекомендувала ОСОБА_1 зробити ультразвукове дослідження, а також зробити певні аналізи.

Крім того, в судовому засіданні була допитана в якості свідка лікар Багатопрофільного медичного центру «Університетська клініка № 1» ОСОБА_8, якою складений протокол ультразвукового дослідження органів малого тазу від 11.02.2016р.. Вона пояснила, що дійсно до неї звернулась громадянка, яка назвалась ОСОБА_1 та вона її данні внесла до журналу реєстрації. Однак конкретно вона ОСОБА_1 не памятає, а також вона пояснила, що під час реєстрації пацієнтів, вона паспортні данні не встановлює та не записує. Вона зробила ультразвукове дослідження та встановила діагноз вагітність 11-12 тижнів. При цьому, лікар пояснила, що фотографії під час дослідження не робились.

Відповідно до висновку комісійної судової-медичної експертизи № 176 від 05.08.2016р. надана ОСОБА_1 довідка Жіночої консультації № 14 від 20.01.2016р., з діагнозом «вагітність 8-9 тижнів» оформлена неналежним чином: не має вихідного номеру, не завірена печаткою ЛКК, не підписана завідуючим жіночої консультації, не вказано прізвище лікаря, який надав довідку, не вказано, з якою метою і кому призначена надана довідка. Вказаний в довідки діагноз «вагітність 8-9 тижнів» не обґрунтований обєктивними клінічними даними (відсутні дані загального та акушерського обстеження ОСОБА_1, відсутні дані біологічних методів дослідження крові та сечі). Відсутні достовірні медичні дані за прогресування або переривання вагітності. Що стосується висновку ультразвукового дослідження матки, то його, у даному випадку не можна розцінювати як достовірне, оскільки ультразвукове дослідження проводилося без документів, що підтверджує особистість, тобто в даному випадку неможливо встановити, хто конкретно пройшов ультразвукове дослідження від 11.02.2016р., не є можливим, тобто не можна підтвердити незалежність даного висновку ОСОБА_1. В звязку з вищевказаним, обєктивних медичних даних, що ОСОБА_1 на 08.02.2016р. перебувала у стані вагітності, в розпорядженні судово-медичної експертної комісії. (Т1, а.с. 166-172)

Необхідно відзначити, що ОСОБА_1 під час вирішення питання про призначення судової медичної експертизи пояснила, що не бажає приймати участь в проведенні експертизи, а також надавати будь-які пояснення та проходити дослідження.

В звязку з чим, суд призначив експертизу тільки за медичною документацію, яка є наявною в матеріалах справи.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України встановлено, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

У відповідності до ч. 1 ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу

Згідно ч. 3 ст. 60 ЦПК України доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Частиною 1 ст. 179 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи (причини пропуску строку позовної давності тощо) і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.

У відповідності до ч. 2 ст. 179 ЦПК України для встановлення у судовому засіданні фактів, зазначених у частині першій цієї статті, досліджуються показання свідків, письмові та речові докази, висновки експертів.

Згідно ч. 1 ст. 146 ЦПК України у разі ухилення особи, яка бере участь у справі, від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з'ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні.

Суд вважає, що в даному випадку позивачка мала можливість прийняти участь в проведенні експертизи, тобто надати необхідні документи, а також повідомити про їх наявність, проте фактично ухилилась від її участі.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Вивчивши у сукупності надані сторонами докази, пояснення сторін та свідків, суд вважає, що відсутні поважні причини відсутності позивачки на робочому місці, а тому, відповідач правомірно прийняв №09-к/тм про накладання дисциплінарного стягнення, та наказ TOB «Бруклін-Київ» №59-к/тр від 08.02.2016 року про звільнення ОСОБА_1.

Таким чином, суд вважає, що відсутні підстави для поновлення позивачки на посаді інспектора з кадрів відділу кадрів, стягнути з TOB «Бруклін-Київ», стягнення середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу, з урахуванням додаткової заробітної плати, а також моральної шкоди, оскільки вищевказані позовні вимоги є похідними від первісних.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 40, 232-236 КЗпП України, ст. ст. 10, 11, 209, 212-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

1. Позовні вимоги ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Бруклін-Київ» про скасування наказу про накладення дисциплінарного стягнення, про визнання наказу про звільнення незаконним, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди залишити без задоволення.

Рішення суду може бути оскаржено в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 10-ти денний строк з дня отримання рішення.

Суддя