ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області у складі: головуючого судді Чернишової Є.Ю., за участі секретаря Соловей Ж.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Дідівщинської сільської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадщину, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до Дідівщинської сільської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадщину, мотивуючи вимоги тим, що 13 травня 2004 року помер її батько ОСОБА_2, після смерті якого відкрилась спадщина на житловий будинку № 13 по вул. Незалежностів с. Дідівщина Фастівського району Київської області. За життя ОСОБА_2 заповіту не склав, тому, реалізовуючи своє право на спадщину, позивач звернулася до нотаріальної контори, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку із пропуском строку для подачі такої заяви та у звязку із відсутністю оригіналу правовстановлюючого документа. Позивач зазначає, що прийняла спадщину після померлого батька, оскільки постійно проживала з ним в його будинку, доглядала за ним, поховала його за власні кошти та продовжувала проживати у зазначеному будинку. Крім того, існує розбіжність у написанні прізвищ спадкодавця зі спадкоємцем, а саме у свідоцтві про смерть батька вказане прізвище «Заєць», у свідоцтві про народження позивача «Заїць».

Виходячи з викладеного позивач просить встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем, встановити факт родинних відносин, а також визнати за нею право власності на будинок № 13 по вул. Незалежності в с. Дідівщина Фастівського району Київської області.

Позивач в судове засідання не зявилася, від її представника надійшла заява, відповідно до якої просить справу слухати у їх відсутність, позовні вимоги підтримують в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлений вчасно та належним чином, через канцелярію суду від представника відповідача надійшла заяву, відповідно до якої не заперечує проти задоволення позову, просить розглядати справу без участі представника.

Частина 4 статті 174 ЦПК України встановлює, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Дослідивши матеріали справи, оцінивши подані докази за своїм внутрішнім переконанням, всебічно й повно зясувавши обставини, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, суд встановив наступне.

Відповідно до свідоцтва про народження ОСОБА_3, яка народилась 26 жовтня 1960 року батьками записані ОСОБА_4 та ОСОБА_5 (а.с.10).

22 травня 1979 року ОСОБА_3 уклала шлюб з ОСОБА_6 та отримала прізвище «Грицаєнко», що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії ІІ-БК № 255234 (а.с.11).

На підставі свідоцтва про право приватної власності на житловий будинок від 20.08.1987 року власником будинку № 13 по вул. Щорса в с. Дідівщина Фастівського району Київської області є ОСОБА_2. (а.с. 8)

15 травня 2004 року Виконкомом Дідівщинської сільської ради Фастівського району Київській області видано свідоцтво про смерть, в якому зазначено, що 13 травня 2004 року помер ОСОБА_2, актовий запис № 11 (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_2 відкрилась спадщина на належний йому будинок № 13 по вул. Щорса в с. Дідівщина Фастівського району Київської області.

З метою реалізації свого права, як спадкоємця за законом, позивач звернулась до Фастівської міської державної нотаріальної контори, однак листом від 16.11.2016 року № 1015/02-14 їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно, так як був пропущений 6-ти місячний строк для прийняття спадщини та, крім того, не було надано оригіналу правовстановлюючого документа на житловий будинок, тому рекомендовано звернутися до суду із заявою про визнання права власності(а.с.12).

Згідно ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України, факти, що мають юридичне значення встановлюються судом, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Пунктом 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», розяснено, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Встановлення факту постійного проживання заявнику необхідно для отримання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця.

Факт постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини підтверджується довідкою, виданою Дідівщинською сільською радою 11.11.2016 року № 610 (а.с.14), відповідно до якої ОСОБА_2 постійно проживав з ОСОБА_1 Віталіївнюза адресою вул. Щорса, № 13в с.Дідівщиназ 2002 року по день його смерті.

Виходячи з викладеного та приймаючи до уваги, що заявниця позбавлена можливості у здійсненні права на спадкування в інший шлях, крім встановлення у судовому порядку факту постійного проживання зі спадкодавцем, суд вважає необхідним задовольнити заяву в частині встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у постанові від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів є визнання права.

Проаналізувавши обставини справи, оцінивши представлені сторонами в порядку ст. 60 ЦПК України докази в їхні сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають задоволенню з огляду на наступне.

Гарантії здійснення права власності та його захисту закріплені в Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950р., зокрема, в ст.1 Першого протоколу до неї (ратифіковано законом України від 17.07.1997р. №475/97-ВР), яка є складовою правової системи відповідно до ст.9 Конституції України, а також у вітчизняному законодавстві.

Так, відповідно до ч.4 ст.41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу (ст.16 Цивільного кодексу України).

Обєктами права власності є будь-які речі (майно).

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.179 ЦК України).

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно зі ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо він не заявив про відмову від неї, а в частині другій цієї ж статті зазначено, що право на вклад входить до складу спадщини незалежно до способу розпорядження ним.

Позивачем для прийняття спадщини виконані обидві умови - вона звернулась до нотаріальної контори і фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки, як було встановлено, проживала разом з батьком до дня його смерті (а.с. 23).

Таким чином, позивачка, як дочка померлого спадкодавця, є спадкоємцем за законом першої черги, проживала постійно в одному будинку зі спадкодавцям, тобто фактично прийняла спадщину.

Статтею 1218 ЦК встановлено, що до складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об'єкти нерухомості, в тому числі житловий будинок, інші споруди, земельну ділянку є набуття спадкодавцем зазначеного права у встановленому законодавством України порядку.

Враховуючи те, що спадкодавець набув право власності на будинок № 13 по вул. Незалежності (бувша Щорса) в селі Дідівщина Фастівського району Київської областіотримавши свідоцтво про право власності (а.с.8), то, відповідно, і спадкоємець - позивач у справі набуває таке право в порядку спадкування на даний будинок.

Суд вважає доведеним, що позивачка є спадкоємицею за законом, тому має право спадкування будинку № 13 по вул. Незалежності (бувша Щорса) в селі Дідівщина Фастівського району Київської областіземельної ділянки, але не має оригіналу правовстановлюючого документу - свідоцтва про право власності, саме тому у суду є всі підстави для визнання за нею права власності на вищезазначений будинок, оскільки іншого порядку визнання права власності в порядку спадкування не існує.

Крім того, на підставі пункту 1 частини 1 статті 256 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами.

Зі свідоцтва про смерть прізвище батька позивачки вказане як «Заєць».

Разом з тим, в свідоцтві про народження дівоче прізвище позивачки вказане як «Заїць».

Згідно довідки, виданої Дідівщинською сільською радою 11.11.2016 року № 609, ОСОБА_1 дівоче прізвище ОСОБА_3 доводиться померлому ОСОБА_2 рідною дочкою (а.с. 13).

Оскільки встановлення факту родинних відносин необхідно ОСОБА_1 для вирішення питання оформлення спадщини, а досліджена сукупність доказів та їх логічний аналіз дає підстави вважати про те, що вона дійсно є дочкою ОСОБА_2, який помер 13 травня 2004 року, суд вважає вимоги позивача в цій частині доведеними та обґрунтованими.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням відсутності заперечень зі сторони відповідача щодо позовних вимог, суд вважає, що позов підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 370, 1218, 1261, 1268 ЦК України, ст. 1261 ЦК України, ст.ст. 10, 60, 209, 212, 234, 256-259 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Дідівщинської сільської ради про встановлення фактів, що мають юридичне значення та визнання права власності на спадщину задовольнити.

Встановити факт постійного проживання ОСОБА_1 зі спадкодавцем ОСОБА_2 з 2002 року по день його смерті 13 травня 2004 року за адресою: будинок № 13 по вул. Незалежності (бувша Щорса) в селі Дідівщина Фастівського району Київської області.

Визнати за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на будинок № 13 по вул. Незалежності (бувша Щорса) в селі Дідівщина Фастівського району Київської області, що належала ОСОБА_2, який помер 13 травня 2004 року.

Встановити факт родинних відносин, а саме, що померлий 13 травня 2004 року ОСОБА_2 є рідним батьком ОСОБА_1.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області, протягом десяти днів з дня його проголошення, а для осіб, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час його проголошення, протягом 10 днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Є.Ю.Чернишова