У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Журавель В.І., Закропивного О. В., Хопти С. Ф.

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Форум-Інвест», Державного підприємства «Житлоінбуд», треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «КУА АПФ АСД - Менеджмент», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінком Капітал», Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінком-Інвест» про визнання майнових прав, за касаційною скаргою представника ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, на рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2013 року ОСОБА_4, ОСОБА_5 звернулися до суду з позовом про визнання майнових прав.

В обгрунтування позову посилалися на те, що 14 травня 2007 року між ними і ТОВ «Форум Інвест» укладені договори про резервування квартир АДРЕСА_1, АДРЕСА_2 та двох машиномісць паркінгу за вказаною адресою.

На виконання умов договорів з ТОВ «КУА АПФ «АСД-Менеджмент» укладені договори купівлі-продажу цінних паперів на підставі яких ОСОБА_4 сплачено вартість облігацій в сумі 605 436 грн 00 коп., а ОСОБА_5 - 882 856 грн 00 коп.

Оскільки в установлений договорами резервування квартир строк будинок в експлуатацію не введений, просили визнати за ОСОБА_4 майнові права на квартиру АДРЕСА_2, секція - 2, поверх - 17, кількість кімнат - 3, загальна площа - 116, 3 кв.м., житлова площа - 60, 54 кв.м. та майнові права на машиномісце в підземному паркінгу НОМЕР_1, житлового будинку № 2, верхній рівень, машиномісце НОМЕР_2, загальна площа - 16,80 кв.м., а за ОСОБА_5 визнати майнові права на квартиру АДРЕСА_1 та машиномісце в підземному паркінгу за вказаною адресою, загальна площа 15, 00 кв.м.

Рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року позов задоволено.

Визнано за ОСОБА_4 майнові права на житлове приміщення по АДРЕСА_2, загальною площею 116,43 кв.м, житловою площею - 60,54 кв.м і майнові права на 6,5 кв.м машиномісця в підземному паркінгу за цією ж адресою.

Визнано за ОСОБА_5 майнові права на житлове приміщення по АДРЕСА_1, загальною площею 169,78 кв.м, житловою площею 99,67 кв.м і майнові права на 6,5 кв.м машиномісця в підземному паркінгу за цією ж адресою.

Вирішено питання щодо розподіл судових витрат.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2014 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах ВССУ від 16 грудня 2015 року ухвалу апеляційного суду м. Києва від 17 червня 2014 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2016 року рішення Святошинського районного суду м. Києва від 27 січня 2014 року скасовано, ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позову.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить оскаржуване судове рішення скасувати, справу направити на новий розгляд.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що рішення суду апеляційної інстанції ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції із дотриманням вимог ст. ст. 212-214, 303, 315 ЦПК України повно, всебічно та об'єктивно встановив фактичні обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, та, виходячи із норм ст.ст. 15, 190, 204, 331 392 ЦК України, ст. 3 ЦПК України, правильно дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Позивачі набули майнові права на квартири та машиномісця за відповідними договорами і додаткове їх визнання за рішенням суду законом не передбачено.

Крім цього, судом апеляційної інстанції правильно встановлено, що задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції вирішив питання про права та обов'язки особи, яка не була залучена до розгляду справи, а саме вирішив спір та визнав за позивачами майнові права на житлові та нежитлові приміщення, які є предметом застави, без залучення до участі у справі заставодержателя.

Доводи, наведені в касаційній скарзі, висновки суду не спростовують і зводяться до оцінки доказів, що не є компетенцією суду касаційної інстанції в розумінні ст. 335 ЦПК України.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судове рішення суду апеляційної інстанції без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу представника ОСОБА_6, яка діє в інтересах ОСОБА_5 та ОСОБА_4, відхилити.

Рішення апеляційного суду м. Києва від 21 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді В.І. Журавель

О. В. Закропивний

С. Ф. Хопта