Ухвала

іменем україни

04 листопада 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ КузнєцовВ.О., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Корольовського районного суду м. Житомира від 08 червня 2016 року та ухвалу колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області про стягнення коштів,

в с т а н о в и в:

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом мотивуючи свої вимоги тим, що рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2005 року на його користь стягнуто з Головного управління державного казначейства України в Житомирській області 2 233,58 грн витрат пов'язаних з прибуттям до суду, 398,75 грн витрат на юридичну допомогу та моральну шкоду в розмірі 700,00 грн. Не зважаючи на численні вимоги щодо виконання рішення суду, лише 04 грудня 2015 року була виплачена вказана сума, без врахування інфляційних та 3% річних. Просив стягнути з відповідача на його користь 13 140,90 грн матеріальної шкоди, яка складається з 1092,09 грн - 3% річних від суми заборгованості, 11 970,81 грн інфляційних втрат та 78,00 грн витрат на виготовлення копій документів, 200 000,00 грн моральної шкоди, та 5 000,00 грн витрат на юридичну допомогу, а всього 218 140,90 грн.

Рішенням Корольовського районного суду м. Житомира від 08 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Житомирської області від 11 жовтня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить ухвалені у справі судові рішення скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені у рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про перевагу одних доказів над іншими.

Судами першої та апеляційної інстанцій, відповідно до ст. 212 ЦПК України, повно, всебічно досліджено і оцінено обставини у справі, надані сторонами докази, правильно визначено юридичну природу спірних правовідносин та закон, який їх регулює.

Судами встановлено, що за результатом розгляду справи за позовом ОСОБА_2 до начальника управління Міністерства внутрішніх справ України в Житомирській області, УМВС України в Житомирській області, ВДАІ УМВС України в Житомирській області та управління Державного казначейства в Житомирській області про визнання незаконними дій та відшкодування матеріальної та моральної шкоди, постановою Корольовського районного суду м. Житомира від 26 грудня 2005 року стягнуто з управління Державного казначейства в Житомирській області на користь позивача 2 233,58 грн витрат пов'язаних із прибуттям до суду, 398,75 грн витрат на правову допомогу та 700,00 грн на відшкодування моральної шкоди.

Постанова суду набрала чинності 25 травня 2006 року та 26 липня 2006 року видано виконавчий лист.

Постановою старшого державного виконавця відділу примусового виконання рішень ДВС Житомирської області Невмержицьким О.О. від 22 серпня 2006 року відкрито виконавче провадження по вказаному виконавчому листу, а постановою від 17 вересня 2007 року виконавчий лист повернуто стягувачу.

Постановою старшого державного виконавця підрозділу примусового виконання рішень ВДВС Головного управління юстиції у Житомирській області Горбовського Ю.В. від 07 червня 2011 року відмовлено в прийнятті до провадження виконавчого документа та у відкритті виконавчого провадження.

Листом Головного управління Державного казначейства України у Житомирській області від 15 серпня 2011 року виконавчий лист повернуто стягувачу в зв'язку з відсутністю правових підстав для його виконання.

24 листопада 2015 року кошти перераховані на користь ОСОБА_2, таким чином рішення суду було виконано.

Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Згідно з положеннями ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом.

Відповідно до ст. ст. 3, 1167 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної в результаті порушення його прав, у тому числі за наявності душевних страждань, які фізична особа відчуває у зв'язку з пошкодженням його майна та нанесення шкоди здоров'ю. При цьому така шкода, заподіяна фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла, за наявності.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції, з висновками якого погодився й суд апеляційної інстанції, враховуючи вказані норми матеріального права, вірно виходив із безпідставності заявлених позовних вимог, оскільки кошти було перераховано на користь ОСОБА_2, тобто, рішення суду виконано. Заявником не надано будь-яких доказів того, що затримка виконання судового рішення протягом тривалого часу сталося внаслідок дій або бездіяльності відповідача.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог в частині стягнення моральної шкоди суди вірно виходили із того, що дана вимога є похідною від вимоги про стягнення матеріальної збитків, а тому задоволенню не підлягає.

Доводи касаційної скарги зводяться до переоцінки доказів, на правильність висновків судів вони не впливають та їх не спростовують.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України у разі, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи, суддя-доповідач відмовляє у відкритті касаційного провадження у справі.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити ОСОБА_2у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Головного управління державної казначейської служби України в Житомирській області про стягнення коштів.

Додані до скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних В.О.Кузнєцов і кримінальних справ