Провадження №2/760/3775/16
Справа №760/7292/16-ц
З А О Ч Н Е Р І Ш Е Н Н Я
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
05 жовтня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва в складі:
головуючого судді - Усатової І.А.
при секретарі - Здорик Л.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом"янської РДА в м. Києві про стягнення аліментів на утримання дитини та позбавлення батьківських прав -
Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 01 липня 2010 року.
Вказує, що 27 серпня 2010 року шлюб між сторонами був розірваний.
Позивачка зазначає, що вони з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачкою. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з ОСОБА_1
Окрім того, позивачка вказує, що за сім років відповідач життям сина не цівиться, відвідав лише декілька разів, не телефонував, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки. Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час. На сьогоднішній день дитині вже сім років, він знає про існування батька, але навіть не памятає його імені.
Позивачка вказує, що дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Дитина проживає з позивачкою, її матірю, сином та сестрою позивачки в приватному будинку за адресою: АДРЕСА_1.
У вересні 2011 року дитина розпочала відвідувати дитячий садочок СШДС «Сяйво», у вересні 2015 року почав навчатися у 1 класі СШДС «Сяйво», що знаходиться в Солом'янському районі м. Києва. Зарекомендував себе старанним, дисциплінованим учнем. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав.
Вказує на те, що відповідач з серпня 2010 року до дати подання позовної заяви ухиляється від участі в утриманні свого малолітнього сина, фінансово не допомагає, здоров'ям та розвитком дитини не цікавиться, а також перешкоджає (ігнорує) отримувати блага, які позивачка може надати: реєстрація місця проживання дитини або поїздки за кордон для оздоровлення, на екскурсію.
23.12.2015 ухвалою судді відкрито провадження в справі та призначено справу до судового розгляду.
05.07.2016, 14.09.2016, 05.10.2016 відповідач в судове засідання не з'явився, про причини неявки суд не повідомив, повноважного представника в судове засідання не направив, заява про розгляд справи у його відсутності до суду не надходила.
Від позивачки та представника третьої особи надійшли заяви про розгляд справи без їх присутності, позов підтримали в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечували.
Суд, відповідно до ст.ст. 169, 224 ЦПК України вважає за можливе розглянути справу на підставі наявних у ній матеріалів у відсутність сторін та ухвалити заочне рішення.
Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню частково, виходячи з наступного.
Судом встановлено, що позивачка та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі з 08 листопада 2008 року.
Під час шлюбу, ІНФОРМАЦІЯ_2 у сторін народився син - ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серія НОМЕР_1, виданим повторно відділом реєстрації актів цивільного стану Солом'янського районного управління юстиції у м. Києві 01 липня 2010 року.
Шлюб між сторонами був розірваний відповідно до рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 27 серпня 2010 року.
Встановлено, що позивачка з відповідачем проживають окремо, дитина проживає з позивачкою. Спорів стосовно місця проживання дитини не було, відповідач не заперечував, що дитина буде проживати з ОСОБА_1
Встановлено, що весь цей час відповідач життям сина не цікавився, не телефонував, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, не спілкується з дитиною взагалі, тобто не дбає про її нормальне самоусвідомлення, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, так як це встановлено ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Ніякої матеріальної допомоги на утримання дитини відповідач не надавав і не надає по цей час.
Встановлено, що згідно психологічної характеристики наданої психологом СШДС «Сяйво» Навроцькою О.І. (а.с. 9) дитина знає про існування батька, але у процесі бесіди ніяк не міг пригадати його імені.
Як вбачається з матеріалів справи, дитина проживає з позивачкою, за адресою: АДРЕСА_1.
Нагляд за станом здоров'я та вихованням дитини з моменту її народження і по сьогоднішній день здійснює позивачка. Батько участі в цій сфері життя дитини не приймав.
Згідно з ст.165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Дитині повинні бути надані всі можливості та сприятливі умови для фізичного, розумового, духовного, морального розвитку, дитина повинна зростати під піклуванням та відповідальністю своїх батьків, в атмосфері любові, морального та матеріального забезпечення, дитина має право на освіту, яка має бути обов`язковою, сприяти її загальнокультурному розвитку, відповідальність за освіту та навчання дитини лежить перш за все на її батьках.
Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов'язків по вихованню дитини.
Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, тощо), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.
Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відтак в матеріалах справи знайшли своє підтвердження доводи позивачки про те, що відповідач самоусунувся від виховання власного сина.
Стосовно позовної вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини слід зазначити наступне.
Вбачається, що відповідач знаходиться у працездатному віці, та має можливість надавати матеріальну допомогу на утримання сина, проте не надає матеріальну допомогу на його утримання.
Згідно до ст.180 СК України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі.
Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Встановлено, що договори про припинення права на аліменти у зв'язку з передачею права власності на нерухоме майно та/ або про сплату аліментів між сторонами не укладалися.
Відповідно до закону батьки зобов'язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов'язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів.
Так, згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення.
Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім'ї.
Суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання.
Так, згідно ст. 184 СК України розмір аліментів може бути визначений у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Як випливає зі змісту даної норми нерегулярним доходом вважається дохід, що надходить із різною періодичністю, перервами. Дохід може бути нерегулярним, у випадку, якщо оплата праці відбувається по завершенні її виконання в частин або повністю. А також якщо виплата заробітної плати провадиться із затримкою на порушення умов трудового законодавства.
В звязку з тим, що відповідач ніяким чином не надав суду інформації стосовного його доходу суд вважає, що відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, а тому аліменти підлягають до стягнення в твердій грошовій сумі.
Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя.
Враховуючи те, що відповідач як батько зобов'язаний утримувати дитину до досягнення нею повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя нарівні з позивачем, виходячи з фактичних обставин справи та мети зобов'язання щодо утримання, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_2) в розмірі 2000,00 грн. щомісячно, починаючи з 19.04.2016 року і до повноліття дитини.
Згідно вимог ст. ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтвердженні певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Постановою Пленуму Верховного Суду України за №14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення» (з наступними змінами) передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.
Як встановлено судом, позивачкою не зазначено які її права порушуються, оспорюються або не визнаються відповідачем в частині вказаної позовної вимоги, якими доказами підтверджуються ці обставини, якими нормами чинного законодавства обґрунтовується порушення такого права.
Тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити.
Таким чином, на основі з'ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з того, що обставини визначенні п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України судом встановлені, та позивачем належним чином доведені і відповідачем не спростовані.
Керуючись ст. 164, 165, ст. 180-184,191 СК України, ст.ст. 57-58, 60, 61, 208-209, 212-215, 218 ЦПК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», суд, -
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Орган опіки та піклування Солом"янської РДА в м. Києві про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів на утриманні дитини та стягнення компенсації - задовольнити частково.
Позбавити батьківських прав ОСОБА_2 відносно його малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 (ІНФОРМАЦІЯ_1) у твердій грошовій сумі 2000,00 грн (дві тисячі гривень 00 копійок) щомісячно, починаючи з 19.04.2016 року і до повноліття дитини.
Стягнути з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір в сумі 551,20 грн.
Рішення в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць.

В іншій частині позову - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, який його ухвалив, за письмовою заявою відповідача.

Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом 10 днів з дня його отримання.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції.

Суддя: І. А. Усатова