Справа № 360/2428/13-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРА ЇНИ

01 липня 2016 рокуБородянський районний суд

Київської області в складі: головуючого судді ? Унятицького Д.Є.

за участю секретаря ? Андрієнко М.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Бородянка цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Немішаївська селищна рада Київської області про розподіл спільного майна подружжя, та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Немішаївська селищна рада Київської області про розподіл спільного майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася до суду з вказаним позовом, з урахуванням неодноразово уточнених позовних вимог (остання заява від 21 січня 2015 року), мотивуючи свої вимоги тим, що з 01 січня 2004 року по 24 жовтня 2008 проживала з однією сім'єю, без реєстрації шлюбу з відповідачем ОСОБА_4, а з 25 жовтня 2008 року перебувала з ним в зареєстрованому шлюбі. В період спільного проживання ОСОБА_4 отримав земельну ділянку, площею 1200 кв.м. по АДРЕСА_1, для будівництва житлового будинку, яку в подальшому приватизував. 3 вересня 2005 року вона продала свій автомобіль ВАЗ-2106, 1985 року випуску, а кошти виручені від його продажу витратила на будівництво житлового будинку. Тому просила визнати незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 спільним майном подружжя, визнати за нею право власності на ? частину вказаного житлового будинку.

ОСОБА_4 звернувся до суду із зустрічним позовом, неодноразово уточнював позовні вимоги, відповідно до остаточних позовних вимог (а.с.48-50), просив визнати кошти в сумі 212394 грн. витрачені на придбання автомобіля «TOYOTA CARINA», магнітолу вартістю 750 грн., холодильник вартістю 8460,00 грн., пральну машину вартістю 2400,00 грн. спільною сумісною власністю подружжя, розділити спільне майно подружжя, виділивши йому та ОСОБА_3 по ? частині вартості коштів, витрачених на придбання автомобіля «TOYOTA CARINA», ? вартості магнітоли, ? вартості холодильника.

В судовому засіданні позивачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_5 позов підтримали, викладене підтвердили, проти позову ОСОБА_4 заперечували.

В судовому засіданні відповідач ОСОБА_4 позов ОСОБА_3 не визнав, зустрічний позов підтримав, викладене підтвердив.

Третя особа - Немішаївська селищна рада Бородянського району Київської області в судове засідання представника не направила, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином.

Вислухавши пояснення позивачки та її представника ОСОБА_5 відповідача ОСОБА_4, свідків ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, дослідивши письмові докази по справі суд вважає, що позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_4 задоволенню не підлягають.

Судом встановлено, що сторони з 01 січня 2004 року по 24 жовтня 2008 року сторони проживали однією сім'єю без реєстрації шлюбу, що підтверджується копією рішення Бородянського районного суду від 30 липня 2013 року (т.1 а.с.43-45), а з 25 жовтня 2008 року перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірваний рішенням Коростенського міжрайонного суду Житомирської області від 16 грудня 2010 року, що підтверджується копією вказаного рішення (т.1 а.с.14).

Перебуваючи в шлюбі ОСОБА_4 отримав земельну ділянку для будівництва житлового будинку по АДРЕСА_1, на якій знаходиться незавершений будівництвом житловий будинок, який в жовтні 2008 року було дозволено підключити до центрального водогону та каналізаційної мережі, що підтверджується копіями рішень Немішаївської селищної ради Бородянського району Київської області від 14 травня 2004 року (т.1 а.с.30) від 14 жовтня 2008 року (т.1 а.с.26), копією будівельного паспорта (т.1 а.с.27-30), висновком судової будівельно-технічної (оціночно-будівельної) експертизи (а.с.142-158).

Відповідно до довіреності (т.1 а.с.60) ОСОБА_3 та ОСОБА_4 мають право керувати та розпоряджатися автомобілем «TOYOTA CARINA», 1993 року випуску, д.н.з.НОМЕР_1, належним ОСОБА_13.

З копії квитанції (т.1 а.с.62) вбачається, що вартість холодильника «LG» становить 8460,00 гривень.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ рішення Бородянського районного суду Київської області від 21 квітня 2015 року та рішення апеляційного суду Київської області від 23 червня 2015 року винесені в цій справі скасував, мотивуючи своє рішення тим, що належність майна до спільної сумісної власності подружжя визначається не тільки фактом придбання його під час шлюбу, але і спільністю участі подружжя коштами або працею в набутті майна. Застосовуючи цю норму права (статтю 60 СК України) та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але і той факт, що джерелом його набуття є спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто критеріями, які дозволяють надати спірному набутому майну режим спільного майна є: 1) час набуття такого майна, 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття), 3) мета придбання майна, яка дозволяє надати йому правовий режим спільної власності подружжя. Тільки в разі встановлення цих фактів і визначення критеріїв норма статті 60 СК України вважається правильно застосованою. Визнаючи спірний недобудований житловий будинок об'єктом спільної сумісної власності, суди не врахували вищезазначених норм матеріального закону, не встановили та в рішеннях не зазначили чим підтверджується участь ОСОБА_3 в будівництві спірного житлового будинку, оскільки належних та допустимих доказів на підтвердження факту реалізації автомобіля марки «ВАЗ 2106» позивачкою не було надано, не звернули уваги, що акти виконаних робіт, видаткові накладні на будівельні матеріали видані на ім'я ОСОБА_4 Враховуючи зазначене, суди не встановили розмір частки кожного з подружжя із врахуванням вкладів зроблених кожним із них, що передбачено ст. 60 СК України.

Таким чином при новому розгляді справи суд з'ясовував, крім іншого, обставини щодо джерела набуття спірного майна.

ОСОБА_3 в судовому засіданні пояснила, що на будівництво втрачались кошти, що були нею та відповідачем зароблені та кошти з продажу належного їй автомобіля.

Однак зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки належних та допустимих доказів, що підтверджують зазначені обставини суду не надано. При цьому, суд не може прийняти до уваги як докази на підтвердження вказаних обставин біржовий договір (т.3 а.с.8), розписку ОСОБА_14 (т.3 а.с.12), та договір на відкриття та ведення поточного рахунку з випискою по рахунку (т.3 а.с.17, 88), оскільки в договорі не зазначена сума за яку було продано транспортний засіб, розписка (а фактично письмові пояснення) не є допустимим доказом, а договір на відкриття та ведення поточного рахунку з випискою по рахунку, не підтверджує, що отримана сума страхового відшкодування була витрачена на будівництво спірного будинку.

ОСОБА_4 в судовому засіданні стверджував, що спірний будинок було побудовано за його особисті гроші та з будівельних матеріалів, що були надані його батьками.

Однак і зазначені обставини не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, оскільки належних та допустимих доказів, що підтверджують зазначені обставини суду не надано. При цьому, суд не може прийняти до уваги як докази на підтвердження вказаних обставин надані відповідачем копії квитанцій та чеків на придбання будівельних матеріалів (т. 1. а.с.237-275), копії квитанції та накладної за 1993 рік (т.1 а.с.106-107), оскільки вони підтверджують лише придбання будівельних матеріалів, при цьому доказів використання цих будівельних матеріалів в будівництві спірного будинку не надано, а покази свідка не є належним та допустим доказом, що підтверджує використання будівельних матеріалів придбаних в 1993 році при будівництві будинку з 2005 року. Також необхідно зазначити, що ОСОБА_4 на неодноразові роз'яснення суду щодо необхідності призначення експертизи з цього приводу від проведення експертизи відмовився.

За таких обставин оскільки докази, що підтверджують, що джерелом набуття незавершеного будівництва житлового будинку, були спільні сумісні кошти, або спільна праця подружжя в судовому засіданні не надані, а рішення не може ґрунтуватися на припущеннях, підстав для застосування ст. 60 СК України не вбачається, а відтак і відсутні підстави для задоволення позову ОСОБА_3

Також, за вказаних обставин не вбачається підстав для задоволення зустрічного позову, оскільки квитанція на придбання холодильника (т.1 а.с.62), гарантійний талон на магнітолу (т.1 а.с.61) не являються належними та допустимими доказами, що підтверджують джерело набуття спірного майна за зустрічним позовом. Щодо спірного транспортного засобу то він подружжям під час шлюбу набутий не був, сторони мають право ним керувати на підставі довіреності. При цьому розписка ОСОБА_13 (т.2 а.с.24) про отримання коштів за транспортний засіб доказом набуття цього майна у спільну сумісну власність не являється.

За таких обставин, підстав для зустрічного позову не вбачається.

Керуючись ст. 10,11,58-60, 209,212-215,218 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Немішаївська селищна рада Київської області про розподіл спільного майна подружжя відмовити.

В зустрічному позові ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - Немішаївська селищна рада Київської області про розподіл спільного майна подружжя відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Київської області через Бородянський районний суд протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційні скарги протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Головуючий-суддяД.Унятицький