Справа №487/3498/16-ц 21.12.2016 21.12.2016 21.12.2016
Провадження №22-ц/784/2788/16
Справа № 487/3498/16ц
Провадження №22-ц/784/2788/16 Головуючий у 1-ій інстанції ОСОБА_1
Категорія 59 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

Іменем України

21 грудня 2016 року м. Миколаїв

Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Миколаївської області в складі:

головуючої: Ямкової О.О.,

суддів: Колосовського С.Ю., Локтіонової О.В.,

із секретарем: Гавор В.Б.,

за участю: представника позивача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу

за апеляційною скаргою

ОСОБА_5

на рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року

за його позовом

до Товариства з обмеженою відповідальністю (ТОВ) «Порше Мобіліті»,

третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу

ОСОБА_6

(далі приватний нотаріус),

про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, -

В С Т А Н О В И Л А:

В липні 2016 року ОСОБА_5 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Порше Мобіліті», третій особи - приватного нотаріуса, в якому просив визнати виконавчій напис за Р. №1054, вчинений 26 липня 2015 року, таким, що не підлягає виконанню, так як при здійснені такої нотаріальної дії державний нотаріус не впевнився у безспірності вимог стягувача.

Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_3 просив рішення скасувати та ухвалите нове, яким його позов задовольнити, посилаючись на порушення судом норм матеріального і процесуального права, та невідповідність висновків суду встановленим обставинам справи.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши наведені в скарзі доводи та дослідивши матеріали справи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню із наступних підстав.

Так, відповідно до статті 20 Закону України «Про заставу», статей 589, 590 ЦК України заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на предмет застави здійснюється, в тому числі і на підставі виконавчого напису нотаріуса.

За розділом 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Мінюстом України №296/5 від 22 лютого 2012 року з наступними змінами (далі Порядок), для стягнення сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість або правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно, за поданою стягувачем заявою та за умови подання заставодержателем документів, достатніх для встановлення безспірності заборгованості та прострочення виконання зобов'язання.

Перелік документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлено постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік).

Звернення стягнення на предмет застави здійснюється на підставі пункту 1 Переліку, який також передбачає надання нотаріусу документів, що підтверджують безспірність заборгованості боржника.

Оскільки ні Порядок, ні Перелік не зазначають, які конкретно документи доводять безспірність вимоги, таким доказом можуть бути відомості про направлення письмової вимоги заставодавцю та отримання ним цієї вимоги за відсутності обґрунтованих заперечень з його боку, або її фактичне направлення за вказаною у договорі адресою.

Повідомлення вважається надісланим при наявності відмітки поштового відділення звязку про направлення його за вказаною у договорі адресою.

За змістом пункту 2 розділу 16 Порядку умовою вчинення виконавчого напису є сплив певного строку з моменту одержання заставодавцем (іпотекодавцем, боржником) письмової вимоги про усунення порушень.

При вирішенні справи судом встановлено, що 29 липня 2013 року між ТОВ «Порше Мобіліті» та ОСОБА_5 укладено кредитний договір №50009773 про надання кредиту на придбання автомобіля, за яким останній отримав 27 160 доларів США еквівалентних на час їх видачі 221 216 грн. 20коп. під 9,9% річних, строком дії кредиту 60 місяців. Невідємною частиною договору є підписаний сторонами графік погашення кредиту, в якому щомісячні платежі визначені у доларах США з їх сплатою у національної валюті України за відповідним курсом на час сплати (а.с.6-12).

На забезпечення виконання кредитних зобовязань 31 липня 2013 року між відповідачем та ОСОБА_5 укладено договір застави транспортного засобу, за умовами якого позивачем в заставу передано придбаний за кредитні кошти автомобіль WOLKSWAGEN Passat 2.0, 2013 року випуску, заставною вартістю 316 026 грн. (а.с.12-15).

Внаслідок порушення позичальником кредитних зобов'язань ТОВ «Порше Мобіліті» 13 травня 2015 року направило ОСОБА_5 письмову вимогу від 5 травня 2015 року про дострокове повернення кредиту на суму заборгованості в розмірі 460 013 грн. 70 коп., яка склалася станом на 5 травня 2015 року за курсом гривні до долара США на час проведення розрахунку. При сплаті заборгованості у національної валюті, позичальнику розяснено, що він повинен її сплатити за курсом на час проведення виплати (а.с.17).

У вимозі кредитор попередив, що сплатити заборгованість потрібно протягом 30-ті календарних днів з дня одержання вимоги, яка вважається врученою в день відправлення на зазначену у договорі адресу позичальника у відповідності до пункту 3.3 Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору сторін (а.с.10).

Вимога боржником особисто не отримана, так як повернута за закінченням терміну зберігання, а тому згідно до пункту 3.3 Загальних умов кредитування вважається врученою у день відправки 13 травня 2015 року (а.с.68-70).

В подальшому, за спливом визначеного строку, ТОВ «Порше Мобіліті» направило приватному нотаріусу КМНО ОСОБА_7 заяву та перелік документів для вчинення виконавчого напису на договорі застави транспортного засобу для звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення кредитної заборгованості, розмір якої визначено за період з 23 січня 2015 року по 5 травня 2015 року за курсом гривні до долара США на час її вчинення, тобто на 26 липня 2015 року на загальну суму 519 156 грн. 74 коп. (а.с.15).

26 липня 2015 року такий напис вчинено нотаріусом (а.с.15).

24 червня 2016 року за виконавчим написом нотаріуса відкрито виконавче провадження, у звязку із тимчасовим затриманням 23 червня 2016 року заставного майна - автомобіля (а.с.16, 23-24).

Обґрунтовуючи позовні вимоги ОСОБА_5 посилався на порушення його прав при вчиненні виконавчого напису, а саме відсутності даних: про отримання ним письмової вимоги заставодержателя та безспірності вимог в рахунок яких звернуто стягнення на предмет застави.

Між тим, зі змісту письмової вимоги від 5 травня 2015 року вбачається, що позичальник повідомлявся про розмір заборгованість, яка розрахована в доларах США за курсом гривні на час проведення розрахунку, та який може бути змінений на час добровільної сплати або примусового звернення стягнення на предмет застави, у звязку зі зміною обмінного курсу НБУ. Тому при вчинені 26 червня 2015 року виконавчого напису загальний розмір заборгованості збільшився, у звязку зі збільшенням обмінного курсу національної валюти до долара США.

Не можна погодитись і з твердженням апелянта про порушення порядку його повідомлення про кредитну заборгованість, яка склалася, так як такий порядок дотримано кредитором у відповідності до умов кредитного договору, та загальних умов кредитування.

За такого, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки суду першої інстанції щодо не доведеності порушень прав та інтересів позивача при вчиненні виконавчого напису приватним нотаріусом за обставинами, які були ним викладені у позовній заяві.

Також за правовою позицією, висловленої Верховним Судом України в постанові від 20 травня 2015 року у справі №6-158цс15, слідує, що безспірність заборгованості підтверджуються документами, передбаченими Переліком, а нотаріусом під вчинення виконавчого напису не встановлюються права та обовязки учасників правовідносин, а лише перевіряється наявність необхідних документів. Тому обставини щодо зазначення суми заборгованості за кредитом більшої ніж у повідомленні банка, не свідчить про наявність спору.

Таким чином, висновок суду першої інстанції про відсутність підстав для задоволення позову ОСОБА_5 відповідає обставинам справи та вимогам матеріального і процесуального права.

Підстав для скасування судового рішення колегія суддів не вбачає.

Керуючись статтями 308, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 16 листопада 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але протягом двадцяти днів з цього часу може бути оскаржена в касаційному порядку.

Головуюча

Судді