Справа № 175/4924/14-ц
Провадження № 2/175/747/16
Ухвала

Іменем України

21 липня 2016 року смт. Слобожанське

Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Шабанова А.М.,

за участю секретаря Ратушної Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості,

встановив:

Позивач ОСОБА_3 акціонерне товариства «ВТБ БАНК» звернувся до суду з позовом до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості у сумі 332 408,71 грн. за кредитним договором № R3B від 14.12.2012 року, так як відповідачі не виконують взяті на себе зобовязання. Станом на 26.08.2014 року мають заборгованість у сумі 332 408,71 грн.

Присутній у судовому засіданні представник відповідача ОСОБА_2 подав заяву про залишення позову без розгляду з підстав, передбачених п.6 ч.1 ст.207 ЦПК України.

Представник позивача ПАТ «ВТБ Банк» у судовому засіданні заперечував щодо задоволення клопотання представника відповідача, надавши до суду заперечення.

Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши представника відповідача та представника позивача суд встановив наступне.

14.12.2012 року ПАТ «ВТБ Банк» та відповідач ОСОБА_1 уклали кредитний договір №R3B, відповідно до умов якого відповідач отримав кредит в розмірі 220 000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 15% річних.

В забезпечення виконання відповідачем зобовязань за кредитним договором між ПАТ «ВТБ Банк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки №R3В-П1 від 14.12.2012 року.

Як вбачається з кредитного Договору, між сторонами по справі наявна угода про передачу спору на розгляд до третейського суду у вигляді третейського застереження. Про це прямо зазначено в п.8.1 що складають умови названого кредитного Договору.

Згідно п.8.1. Умов та правил надання банківських послуг сторони дійшли до згоди, що судовий захист прав та законних інтересів і невирішених шляхом переговорів спорів відбувається у Постійно діючому Третейському суді при Асоціації «Юридичні компанії Україні». Дане застереження носить ознаки третейської угоди в розумінні ст.12 Закону України «Про третейські суди».

Відповідно до вимог ч.6 ст.12 Закону України «Про третейські суді» № 1701-1V від 11.05.2004 р. посилання у договорі, контракті на документ, який містить умову про третейський розгляд спору, є третейською угодою за умови, що договір укладений у письмовій формі і це посилання є таким, що робить третейську угоду частиною договору.

Конституція України гарантує кожному громадянину судовий захист та визнає його право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Одним із способів реалізації гарантованого права є звернення до третейського суду. Відповідно до чинного законодавства підвідомчий суду загальної юрисдикції спір у сфері цивільних і господарських правовідносин може бути передано його сторонами на вирішення третейського суду.

Третейський розгляд спорів сторін у сфері цивільних і господарських правовідносин це вид юрисдикційної діяльності, яку третейські суди здійснюють на підставі законів України шляхом застосування, зокрема, методів арбітрування. Здійснення третейськими судами функції захисту, передбаченої статтею 3 Закону України «Про третейські суди», є здійсненням ними третейського розгляду спорів сторін у цивільних і господарських правовідносинах у межах права, визначеного ч.5 ст.55 Конституції України. Це також встановлено і ст.17 ЦПК України, в якій зазначається, що сторони мають право передати спір на розгляд третейського суду.

Відповідно до ч.1 ст.5 Закону України «Про третейські суди», юридичні та/або фізичні особи мають право передати на розгляд третейського суду будь-який спір, який виникає з цивільних чи господарських правовідносин. Спір може бути переданий на розгляд третейського суду за наявності між сторонами третейської угоди.

Конституційним судом України (рішення № 1-рн/2008 від 10 січня 2008 року) встановлено, що положення Закону України «Про третейській суди» відповідають Конституції України.

Відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України від 12.06.2009 р. № 2, договір сторін про передачу спору на розгляд третейського суду (стаття 17 ЦПК) не є відмовою від права на звернення до суду за захистом. Разом з тим предявлення позову до суду за наявності такого договору не дає підстав для повернення заяви чи відмови у відкритті провадження у справі (статті 121, 122 ЦПК), за винятком передбаченого п.6 ч.1 статті 207 ЦПК України обовязку суду залишити заяву без розгляду, якщо від відповідача надійшло до початку зясування обставин у справі заперечення проти вирішення спору в суді.

Частиною ч.5 ст.130 ЦПК України передбачено, що коли між сторонами укладено договір про передачу спору на вирішення третейського суду, суд загальної юрисдикції постановляє ухвалу про залишення позовної заяви без розгляду.

Керуючись п.2 розяснень Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009року, а також п.6 ч.1 ст.130, ст.ст. 207,208-210 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

Позовну заяву Публічного акціонерного товариства «ВТБ БАНК» до ОСОБА_1, ОСОБА_2 про стягнення заборгованості залишити без розгляду.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпропетровський районний суд Дніпропетровської області протягом пяти днів з дня її постановлення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: А.М. Шабанов