провадження № 2/243/4624/2016
справа № 243/9529/16-ц
26 грудня 2016 року
Словянський міськрайонний суд Донецької області у складі:
головуючого судді Ільяшевич О.В.,
при секретареві Куцик Н.Є.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Словянського міськрайонного суду Донецької області (вул. Добровольського, 2, м. Словянськ, Донецької області) цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, -
18 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернувся до Словянського міськрайонного суду Донецької області із позовом до ОСОБА_2 з позовом про позбавлення останньої права користування житловим приміщенням. В обґрунтування своїх вимог зазначив, що йому на підставі приватної власності належить квартира АДРЕСА_1 ( колишня назва Свердлова) м. Словянська Донецької області. З відповідачкою ОСОБА_2 він перебував у зареєстрованому шлюбі з 22 червня 1985 року. За період сумісного проживання відповідачка ОСОБА_2 та він були зареєстровані у вищезазначеному житловому приміщенні. Влітку 2015 року подружні стосунки між ними припинилися. 10 листопада 2015 року рішенням Словянського міськрайонного суду Донецької області їхній шлюб був розірваний. Приблизно у серпні 2015 року відповідачка виїхала з квартири АДРЕСА_2 (колишня Свердлова) міста Словянська Донецької області, повідомивши йому, що більше проживати у вказаній квартирі не бажає і взагалі виїде з міста Словянська. На теперішній час, місце її перебування йому невідоме. Зазначив, що відповідачка йдучи з даного житлового приміщення забрала з собою належну їй частину загального спільного майна і все своє особисте майно. З серпня 2015 року відповідачка не проживає у вищевказаній квартирі за своєю волею без поважних причин. Реєстрація відповідачки у спірному житловому приміщенні створює перепони в реалізації позивачем своїх прав як власника житлового приміщення, крім того, він несе додаткові витрати по сплаті комунальних послуг за вказану квартиру, та не може оформити субсидію на сплату комунальних послуг. У звязку із наведеним, він був змушений звернутися до суду із даним позовом та просити суд ухвалити рішення яким визнати ОСОБА_2 такою, що втратила право користування житловим приміщенням а саме квартирою №23 в будинку № 40 по вулиці Вокзальній (колишня назва Свердлова) міста Словянська Донецької області.
В судове засідання позивач не зявився, подав до суду заяву з проханням розгляд справи проводити у його відсутності, проти вирішення справи у заочному порядку не заперечував.
Відповідач ОСОБА_2, будучи повідомленою про дату, місце та час розгляду справи, у судове засідання, призначене по справі на 26 грудня 2016 року не зявилася, про причини своєї неявки суд не повідомила, заяв про відкладення розгляду справи чи розгляд справи у її відсутності від неї до суду не надходило.
З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що оскільки від відповідача не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, як то передбачає ст. 169 ЦПК України, з причин, які б могли бути визнані судом поважними, у суду відсутні підстави для відкладення розгляду справи, а тому, суд зі згоди позивача вирішує справу на підставі наявних у справі доказів у відповідності до ст. 224-228 ЦПК України.
Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на такі встановлені у судовому засіданні обставини та відповідні ним норми чинного законодавства.
У судовому засіданні достовірно встановлено, що квартира № 23 будинку № 40, розташованого по вул. Свердлова (теперішня назва Вокзальна) міста Словянська Донецької області, належить позивачу ОСОБА_1 на підставі права приватної власності на нерухоме майно (номер витягу 7922978, зареєстрований в реєстрі № 8553450), підставою виникнення вказаного права приватної власності є договір дарування від 25 листопада 2004 року, який зареєстровано в реєстрі за № 9409
Відповідно довідки КП «БТІ» №3428-2/0.83/01 від 09 грудня 2016 року, кв. №23 у буд. № 40 розташованого по вул. Вокзальній ( колишня Свердлова) м. Словянська Донецької області належить на праві власності ОСОБА_1.
Відповідно довідки №84 Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» до складу зареєстрованих осіб зареєстрованих ІНФОРМАЦІЯ_1 входить ОСОБА_2, дружина власника ОСОБА_1.
Відповідно рішення Словянського міськрайонного суду Донецької області від 10 листопада 2015 року, шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 розірвано.
З акту затвердженого керівником Обєднання співвласників багатоквартирного будинку «Сигнал» вбачається, що в квартирі АДРЕСА_3 , ОСОБА_2 з 23 серпня 2015 року не проживає, вказане підтверджується сусідами : ОСОБА_3 , а також ОСОБА_4. Також в акті зазначено, що особистих речей ОСОБА_2 в квартирі не має, та її місце знаходження не відоме.
Суд виходить з вимог ст.ст. 10, 60 ЦПК України відповідно до яких цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості і кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.
Відповідачка до судового засідання не з'явилася, не скористалася своїми процесуальними правами сторони в процесі і не надала належних доказів, які спростовують доводи позивача.
Відповідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.
Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому, відповідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
За змістом ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави дійти висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю.
Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод.
У сенсі ст. 391 ЦК України власник майна може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.
За ч.1 ст. 156 ЖК України члени сім'ї власника житлового будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником житлового будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням.
За положеннями ст. 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно Закону N 475/97-ВР від 17 липня 1997 року "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N 2, 4, 7 та 11 до Конвенції", закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд учиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Таким чином, закон гарантує захист права власності шляхом застосування певних способів захисту, передбачених ст. ст. 16, 386, 391 ЦК України.
Згідно із ст.ст. 379, 382 ЦК України об'єктом власності особи може бути, зокрема, житло у вигляді житлового будинку, садиби, квартири.
Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК та ст. 150 ЖК, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім'ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.
Відповідно п. 34 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07 лютого 2014 року, усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР, стаття 405 ЦК), зокрема від вирішення вимог про позбавлення права користування жилим приміщенням.
Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Аналізуючи встановлені фактичні обставини по справі і надані докази, судом достовірно встановлено, що відповідачка була членом сім'ї власника спірної квартири. Договірні відносини між позивачем та відповідачкою ОСОБА_2 щодо винаймання спірного житла відсутні. Відповідачка без поважних причин понад один рік не проживає в спірному житловому приміщенні і добровільно знятися з реєстрації бажання не виявляє. Реєстрація ОСОБА_2 у квартирі № 23 будинку № 40, розташованому по вулиці Вокзальній м. Словянська Донецької області, створює перешкоди у реалізації позивачем права користування та розпоряджання своїм майном як власником.
Враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що слід визнати ОСОБА_2, такою що втратила право користування житловим приміщенням, розташованим за адресою: АДРЕСА_4.
На підставі наведеного, керуючись ст.41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. 3, 15, 60, 61, 209, 212-215 ЦПК України, 319, 321, 391, 405 ЦК України, ст. 156 ЖК України, суд, -
Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_3, такою, що втратила право користування житловим приміщенням квартири № 23, розташованої у будинку № 40, по вул. Вокзальній, м. Словянська Донецької області.
Стягнути із ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2 на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ІПН: НОМЕР_1, зареєстроване місце проживання: ІНФОРМАЦІЯ_5, судовий збір у розмірі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.
До суду відповідачем може бути подана заява про перегляд заочного рішення протягом десяти днів з дня отримання його копії.
На рішення суду позивачем може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Словянський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачем, в такий же строк з дня залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення складено у нарадчій кімнаті у єдиному екземплярі.

Повний текст рішення виготовлений 30 грудня 2016 року.

Головуючий - суддя: О.В. Ільяшевич