Справа № 314/2590/16-ц
Провадження № 2/314/542/2016
Повне рішення суду, складено 03 жовтня 2016 року
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

м.Вільнянськ 26 вересня 2016 року

Вільнянський районний суд Запорізької області у складі:

головуючий суддя Кофанов А.В.,

при секретарі Лазечна Н.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, в якому вимагає стягнути з відповідачки грошову суму у розмірі 113613 гривень 30 копійок як безпідставно набуте майно.

Як зазначив представник позивача у позовній заяві, 26.09.2011 року позивач згідно письмової розписки передав відповідачці грошову суму у розмірі 35000 гривень, як еквівалент 4353,23 доларів США, за передачу йому в оренду земельної ділянки, яка належить відповідачці. З відповідачкою була досягнута домовленість про передачу в оренду земельної ділянки строком на 5 років; проте рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 14.01.2016 року зазначений договір оренди земельної ділянки був визнаний недійсним. Враховуючи наведені обставини, позивач просить стягнути з відповідачки грошову суму, еквівалентну 4353,23 доларам США, на підставі ст.1212 ЦК України як майно, що було набуто без достатніх правових підстав.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_3 підтримав позов, просить його задовольнити, врахувавши обставини та доводи, викладені у позовній заяві.

Представник відповідача ОСОБА_4 позов не визнала, пояснивши суду, що до правовідносин у даній справі не можуть застосовуватися положення ст.1212 ЦК України щодо повернення безпідставно набутого майна. Також представник відповідача просить звернути увагу, що на момент розгляду справи за позивачем досі зареєстровано право оренди земельної ділянки у відповідному державному реєстрі, і що також згідно ст.14 Закону України "Про оренду землі", у разі визнання договору оренди земельної ділянки недійсним орендна плата не повертається.

Суд, заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши надані йому докази, не знаходить підстав для задоволення позову.

Так, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі.

Згідно з ч.1 ст.1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала.

Правовідносини, що виникли між позивачем та відповідачкою, являють собою правовідносини з приводу укладання та виконання договору оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення. Умовами цього договору, згідно положень Закону України "Про оренду землі", встановлювався обов'язок позивача сплачувати відповідачу як орендодавцю орендну плату в грошовій або в натуральній формі.

Відповідно до ст.21 Закону України "Про оренду землі", орендна плата за землю це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди.

Як вбачається з наданої суду розписки від 26.09.2011 року, якою позивач ґрунтує свої позовні вимоги, позивач передав відповідачці грошову суму як орендну плату за передачу йому в оренду земельної ділянки (а.с.8).

Згідно правового висновку Верховного Суду України у справі № 6-122цс-14 від 24.09.2014 року, положення ст.1212 ЦК України, якими обґрунтовує свої вимоги позивач, застосовується лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунуте з допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч.1 ст.1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов'язання повернути майно потерпілому.

Враховуючи, що спір у даній справі фактично являє собою спір у договірних правовідносинах, суд приходить до висновку, що положення ст.1212 ЦК України до цих правовідносин не можуть бути застосовані, а інших підстав позову у позовній заяві не наведено.

Таким чином, у задоволенні позову має бути відмовлено.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 60, 212-215 ЦПК України, суд

в и р і ш и в :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення безпідставно набутого майна відмовити.

Рішення може бути оскаржене протягом десяти днів шляхом подання апеляційної скарги до Апеляційного суду Запорізької області через Вільнянський районний суд Запорізької області.

Суддя А.В. Кофанов

26.09.2016 року

03.10.2016