Номер провадження: 22-ц/785/8340/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Гірняк Л.А.,Заїкіна А.П..

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, треті особи комунальне підприємство «Житлово-комунальний сервіс «Пересипський», Одеська міська рада про визнання членом сімї та визнання права користування житловим приміщенням, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року, -

встановила:

В березні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом про визнання членом сімї та визнання права користування житловим приміщенням і в обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що в січні 2007 року вона та її малолітні діти були вселені до вказаної квартири ОСОБА_3 за його згоди та спільного бажання жити однією сімєю. 06.04.2012 року ОСОБА_3 помер, на цей час вона була у відїзді у іншому місті в справах. Після його смерті вона зверталася з проханням переоформити особовий рахунок на своє імя, так як продовжувала постійно користуватися квартирою, та й на теперішній час проживає в квартирі як член сімї наймача, сплачує плату за користування житлом. Оскільки позивач перебувала у фактичних подружніх відносинах з померлим ОСОБА_3, тому має право вимагати визнання її наймачем за раніше укладеним договором найму житлового приміщення виходячи з рівності прав та обовязків наймача та членів його сімї.

Позивач просила суд визнати її членом сімї померлого ОСОБА_3, як особи, яка постійно проживала з наймачем та вела спільне господарство, а також визнати за нею право користування житловим приміщенням за адресою: АДРЕСА_1.

В судовому засіданні позивач та її представник ОСОБА_4 повністю підтримали позов.

Представник відповідача ОСОБА_5 ОСОБА_6 заперечувала проти позовних вимог.

Представник третьої особи КП «ЖКС «Пересипський» - ОСОБА_7 заперечував проти позову.

Представник третьої особи ОМР ОСОБА_8 не погодилася з позовними вимогами.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року позов залишено без задоволення.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Судом першої інстанції встановлено, що відповідно до довідки про склад сімї № 34 від 07.04.2014 року особовий рахунок на квартиру АДРЕСА_2 був відкритий на ОСОБА_9 ,яка померла 20.09.2002 році. В квартирі залишився проживати син померлої ОСОБА_3В.(а.с.5,49).

Відповідно до довідки про склад сімї від 24.09.2015 року позивач ОСОБА_2 є основним наймачем та зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с.50)., про що не заперечував в судовому засіданні колегії суддів представник позивача ОСОБА_2.

Відповідно до довідки КП ЖКС «Пересипський № 797 від 28.08.2015 року , мешканці квартири АДРЕСА_3 самовільно зайняли квартиру АДРЕСА_4 (а.с.48).

06.04.2012 року ОСОБА_3 помер ,що підтверджується актовим записом про смерть № 3479 від 07.04.2012 року (а.с. 42).

Згідно ст. 58 ЖК України ,єдиною підставою для вселення громадян у надане житлове приміщення є ордер,який видається уповноваженим на це органом.

Матеріали справи не містять докази отримання позивачем ордеру на проживання у спірній квартирі.

Звертаючись до суду з позовом ,ОСОБА_2 посилалася на те, що у спірну квартиру № 215 вона вселилася приблизно у 2007 році за згодою померлого ОСОБА_3 для спільного проживання однією сімєю.

Статтями 64 ЖК України передбачено, що члени сімї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обовязки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сімї наймача належать дружина, чоловік наймача, їх діти і батьки.

Нормами ч.2 ст.65 ЖК України особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім'ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім'ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім'ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням.

Відповідно до вимог ч.1 ст.106 ЖК України повнолітній член сім'ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сімї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сімї наймача.

Відповідно до акту від 17.03.2015 року складеного мешканцями будинку № 307 вбачається ,що позивач та ОСОБА_3 приблизно з 2007 року проживали разом ,вели спільне господарство.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ,вірно посилався на те,що ОСОБА_2 не доведено факт спільного проживання з померлим ОСОБА_3 однією сімєю як чоловіка та жінки та вселення у спірну квартиру як члена сімї наймача.

З пояснень допитаних в судовому засіданні суду першої інстанції свідків ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12, який є сином позивача ,достовірно не встановлено ,що позивач ОСОБА_2 та померлий ОСОБА_3 проживали однією сімєю ,вели спільне господарство,були повязані спільним побутом та те,що ОСОБА_2 вселилася у спірну квартиру саме як член сімї наймача .

Відповідно до пояснень свідка ОСОБА_13 ,наданих нею в судовому засіданні суду першої інстанції вбачається , що ОСОБА_3 зловживав спиртними напоями, вона особисто була присутня в квартирі померлого та бачила ,що в квартирі був відсутній замок на дверях, приміщення квартири захаращені, безлад, все обідране, на вікнах та дверях зняті ручки , видно ,що у звязку з відсутністю грошей все продавалося.

В судовому засіданні колегії суддів представник позивача ОСОБА_2 пояснив ,що на час смерті ОСОБА_3 позивач перебувала поза межами м.Одеси ,хто здійснив захоронення ОСОБА_3 їй не відомо.

Матеріали справи не містять докази сплати позивачем ,як члена сімї померлого ОСОБА_3 за час спільного проживання комунальних послуг.

Відповідно до акту № 5 від 20.05.2014 року за адресою АДРЕСА_5 відсутні всі комунікації (а.с.53).

Відповідно до акту № 701188 від 24.07.2014 року заборгованість за електропостачання ОСОБА_2 було погашено лише у 2014 році після спливу двох років після смерті ОСОБА_3В.(а.с.51).

З матеріалів справи вбачається , що ОСОБА_2 неодноразово зверталася до суду з позовами про встановлення права користування спірною квартирою № 215 з різних підстав ,що свідчить про намагання позивача набути право користування зазначеною квартирою з різних підстав.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі обєктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про задоволення позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції пояснень свідків ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_10,оскільки судом першої інстанції в мотивувальній частині вірно,надане обґрунтування відмови у задоволенні позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з 2007 року по 2012 рік не перебували у шлюбі з іншими особами , оскільки матеріали справи не містять такі докази та такий довід не спростовує законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що комунальні послуги сплачувала та сплачує ОСОБА_2 , оскільки матеріали справи не містять докази сплати ОСОБА_2 у період з 2007 року по 2012 роки комунальних послуг . Відповідно до акту № 5 від 20.05.2014 року за адресою АДРЕСА_5 відсутні всі комунікації (а.с.53).

Відповідно до акту № 701188 від 24.07.2014 року заборгованість за електропостачання ОСОБА_2 було погашено лише у 2014 році після спливу двох років після смерті ОСОБА_3В.(а.с.51).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того,що відсутність прописки позивача у спірній квартирі не може бути підставою для відмови у задоволенні позову про право позивача на користування цією квартирою, оскільки судом першої інстанції вірно відмовлено у задоволенні позову з підстав того,що позивачем не доведений факт вселення у спірну квартиру як члена сімї наймача ,померлого ОСОБА_3

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 26 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_14

ОСОБА_15

ОСОБА_16