АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого: Поливач Л.Д.

суддів: Шахової О.В., Вербової І.М.

при секретарі: Горак Ю.М.

за участю осіб:

представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за заявою ОСОБА_1, поданою представником ОСОБА_2, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві держадміністрації, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу батька, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві держадміністрації, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди матері,-

за апеляційною скаргою ОСОБА_1

на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року залишено без задоволення заяву ОСОБА_1, подану представником ОСОБА_2, про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1, третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві держадміністрації, про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди та супроводу батька, за зустрічним позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3, третя особа: Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві держадміністрації про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку без згоди матері.

Справа № 757/1072/13-ц
№ апеляційного провадження:22-ц/796/13384/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Х.А. Гладун
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Л.Д.Поливач
Не погоджуючись з ухвалою суду ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мали значення для вирішення питання про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, не дослідження належним чином доказів, на яких ґрунтується заява про перегляд рішення суду, просить скасувати оскаржувану ухвалу та прийняти нове рішення про задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 року.

Зазначив, що суд першої інстанції дійшов помилкового висновку про те, що зазначені ним обставини не є нововиявленими, оскільки на момент ухвалення рішення не було відомо, що ОСОБА_3 мала намір вивести неповнолітню ОСОБА_6 закордон на постійне місце проживання, це стало відомо з листа Держприкордонслужби №64/в-1536 від 13.03.2016 року, а тому просить суд вжити необхідних заходів для недопущення порушення прав батька.

У судовому засіданні представник ОСОБА_1 - ОСОБА_2 підтримав подану апеляційну скаргу, просить задовольнити її з викладених підстав.

ОСОБА_3, у судове засідання не з'явилась, про розгляд справи повідомлялась у відповідності до вимог закону, але судова повістка-повідомлення повернулась на адресу суду з відміткою «адресат не проживає». За таких обставин, колегія суддів вважала за можливе розглянути справу за відсутності ОСОБА_3, враховуючи те, що вона не повідомила суду адреси свого нового місця проживання.

Представник третьої особи у судове засідання не з'явився, надійшла до суду заяву у якій Орган опіки та піклування Печерської районної в м. Києві держадміністрації просить розгляд справи провести без участі його представника та ухвалити судове рішення згідно чинного законодавства з урахуванням інтересів дитини.

Колегія суддів вважала за можливе проводити розгляд справи за відсутності зазначеної особи.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, заслухавши пояснення представника ОСОБА_1 - ОСОБА_2, перевіривши законність та обґрунтованість постановленої ухвали, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню виходячи з наступного.

Так, згідно ч.2 ст. 361 ЦПК України підставами для перегляду рішення, ухвали суду чи судового наказу у зв'язку з нововиявленими обставинами є:

1) істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі особі, яка звертається із заявою, на час розгляду справи;

2) встановлені вироком суду, що набрав законної сили, завідомо неправдиві показання свідка, завідомо неправильний висновок експерта, завідомо неправильний переклад, фальшивість документів або речових доказів, що потягли за собою ухвалення незаконного або необґрунтованого рішення;

2-1) встановлення вироком суду, що набрав законної сили, вини судді у вчиненні злочину, внаслідок якого було ухвалено незаконне або необґрунтоване рішення;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення рішення чи постановлення ухвали, що підлягають перегляду;

4) встановлена Конституційним Судом України неконституційність закону, іншого правового акта чи їх окремого положення, застосованого судом при вирішенні справи, якщо рішення суду ще не виконане.

Визначений перелік підстав для перегляду судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами є вичерпним та не підлягає тлумаченню або розширенню.

Судом установлено, що рішенням Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду міста Києва від 18 червня 2013 року, частково задоволено позовні вимоги ОСОБА_3 та позовні вимоги ОСОБА_1 за зустрічним позовом. Надано дозвіл на багаторазовий виїзд за межі України малолітній ОСОБА_6, без згоди та супроводу батька ОСОБА_1 та в супроводі матері ОСОБА_3 Надано дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_6, без згоди батька ОСОБА_1 строком дії - до досягнення дитиною 16-річного віку. Надано дозвіл на багаторазовий виїзд за межі України малолітній ОСОБА_6 без згоди та супроводу матері ОСОБА_3 та в супроводі батька ОСОБА_1 Надано дозвіл на оформлення проїзного документу дитини для виїзду за кордон малолітній ОСОБА_6 без згоди матері ОСОБА_3 строком дії - до досягнення дитиною 16-річного віку.

ОСОБА_1 у квітні 2016 року звернувся до суду із заявою про перегляд вказаного рішення суду за нововиявленими обставинами.

Звертаючись до суду із заявою про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами ОСОБА_1, посилається на те, що йому стали відомі істотні для справи обставини, що не були і не могли бути відомі на час розгляду справи. А саме йому стало відомо про недоброчесні наміри та цілі ОСОБА_3 щодо отримання судового рішення про дозвіл на вивезення дитини за кордон без згоди батька, які вона приховала від суду. Так ОСОБА_3 мала на меті отримання такого дозволу не для тимчасового вивезення дитини за кордон без згоди батька, а мала на меті вивезти без згоди батька дитину за кордон на постійне місце проживання, що ї було в подальшому нею здійснено. ОСОБА_1 послався на отриманий лист Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.03.2016 р. № 64/В-1536 з якого вбачається, що ОСОБА_6, 09.10.2014 р. перетнула державний кордон на виїзд з України в пункті пропуску «Бориспіль» рейсом № 127 сполученням Київ-Париж. Підставою для перетинання державного кордону слугували проїзний документ дитини та рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 р. № 757/1072/13-ц про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу батька. Іншої інформації про перетинання державного кордону України ОСОБА_6 в цей період немає. Рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.04.2013 р. стало підставою для зловживання ОСОБА_3 своїм правом, шляхом вивезення доньки без згоди батька, що призвело до того, що на сьогоднішній день, батько не має можливості встановити місце перебування своєї доньки, та позбавлений можливості, як батько, спілкуватися із своєю донькою.

Як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 3 постанові №4 від 30 березня 2012 року «Про застосування цивільного процесуального законодавства при перегляді судових рішень у зв'язку з нововиявленими обставинами» нововиявлені обставини - це юридичні факти, які мають істотне значення для розгляду справи та існували на час розгляду справи, але не були і не могли бути відомі заявнику, а також обставини, які виникли після набрання судовим рішенням законної сили та віднесені законом до нововиявлених обставин (частина друга статті 361 ЦПК).

Необхідними умовами нововиявлених обставин, визначених пунктами 1, 2 частини другої статті 361 ЦПК, є те, що вони існували на час розгляду справи; ці обставини не могли бути відомі заявникові на час розгляду справи; вони входять до предмета доказування у справі та можуть вплинути на висновки суду про права та обов'язки осіб, які беруть участь у справі.

Для визначених пунктами 3, 4 частини другої статті 361 ЦПК нововиявлених обставин необхідними умовами є те, що вони існували на час розгляду справи, але підстави виникли після ухвалення рішення у справі (зокрема, шляхом скасування судового рішення, яке стало підставою для його ухвалення), спростовують обставини, встановлені судом на час розгляду справи, та мають важливе значення для її розгляду.

Нововиявлені обставини мають підтверджуватися фактичними даними (доказами), що в установленому порядку спростовують факти, покладені в основу судового рішення. Суд має право скасувати судове рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами лише за умови, що ці обставини можуть вплинути на юридичну оцінку обставин, здійснену судом у судовому рішенні, що переглядається.

Тобто з огляду на вказане головними ознаками нововиявлених обставин є: їх існування на час розгляду справи, але вони не були відомі заявнику; їх виникнення після набрання судовим рішенням законної сили, які визначені ст. 361 ЦПК України; вони мають істотне значення для розгляду справи та можуть вплинути на висновку суду.

Отже, при вирішенні питання про перегляд судового рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами суд має виходити з визначених частиною другою статті 361 ЦПК підстав, перелік яких є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає, та дотримання заявником умов, що містяться в статтях 362, 364 ЦПК.

Відмовляючи у задоволені заяви про перегляд рішення суду у зв'язку з нововиявленими обставинами, суд правильно виходив з відсутності підстав, передбачених ч. 2 ст. 361 ЦПК України до її задоволення.

При цьому суд обгрунтовано виходив з того, що обставина, на яку посилається ОСОБА_1 як на нововиявлену такою не є, оскільки свідчить виключно про припущення ОСОБА_1 щодо недобросовісних намірів ОСОБА_3 (на час ухвалення рішення суду) вивезти дитину за кордон на постійне місце проживання без згоди батька. Так, рішення суду набрало законної сили 18.06.2013 року, а виїхала дитина за кордон лише 09.10.2014 року, тобто майже через один рік та чотири місяця.

Крім того, вказана обставина (у випадку задоволення позову ОСОБА_3, наявність у неї можливості вивезення дитини за кордон та неповернення її до України) була предметом дослідження як під час розгляду справи судом першої інстанції так і при перегляді вказаного рішення судом апеляційної інстанції (ця обставина була одним із доводів апеляційної скарги). Колегія суддів вважає, що надаючи дозвіл на виїзд дитини за кордон без згоди одного із батьків, без зазначення у рішенні суду конкретного строку виїзду дитини за кордон, держави до якої буде виїжджати дитина, мети такого виїзду, як судам так і сторонам у даній справі було зрозуміло, що таким рішенням суду фактично буде надана можливість як матері дитини так і її батьку вивезення дитини за кордон без згоди другого з батьків та неповернення її до України. Таким чином, відповідно до вимог закону, обставина на яку послався заявник не є нововиявленою.

Колегія суддів також бере до уваги і те, що ОСОБА_1 не позбавлений права звернення до суду з позовом про захист своїх порушених прав, як батька дитини тим, що матір вивезла дитину за кордон без його дозволу (на підставі рішення суду) та не повернула дитину до України.

А відтак суд дійшов вірного висновку, що наведені обставини в заяві про перегляд рішення у зв'язку з нововиявленими обставинами, на які посилається заявник як на підставу для перегляду судового рішення у розумінні ч.2 ст. 361 ЦПК України не є нововиявленими, оскільки перелік підстав для перегляду судового рішення є вичерпним та не підлягає тлумаченню або розширенню.

Посилання ОСОБА_1 на наявність листа Адміністрації Державної прикордонної служби України від 13.03.2016 року щодо тривалого перебування ОСОБА_6 за кордоном не підтверджує її виїзд разом з матір'ю на постійне місце проживання. Крім того, ОСОБА_1 не позбавлений можливості на звернення до суду із відповідними позовними вимогами за наявності на те правових підстав, вважаючи свої права порушеними.

Отже, твердження ОСОБА_1 про незаконність та необґрунтованість постановленої судом ухвали, порушення судом норм матеріального і процесуального права, на думку суду є необґрунтованими, а обставини, на які він посилається - недоведеними та не підтверджені належними та допустимими доказами.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують.

Ухвалу судом першої інстанції було постановлено з додержанням вимог закону. Підстав для її скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі, колегія не знаходить.

Керуючись ст.ст. 303, 304, п.1 ч.2 ст. 307, п.1 ч.1 ст.312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 18 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді