Номер провадження: 22-ц/785/7087/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Сватаненко В. І.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі: головуючого Сватаненка В.І.

суддів Драгомерецького М.М., Черевка П.М.,

за участю секретаря Фабіжевської Т.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Одесі цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» до ОСОБА_2, третя особа Приватне акціонерне товариство «Футбольний клуб «Чорноморець» - «Про стягнення частини заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії та на підставі договору поруки», за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року, -

ВСТАНОВИЛА:

13.01.2016 року ПАТ «Сбербанк» звернулись до суду із зазначеним позовом, по якому просили стягнути з ОСОБА_2 заборгованість за договором про відкриття кредитної лінії № 14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 року та відповідно до договору поруки від 15.07.2011 року у розмірі 5 000 000 дол. США, що становить частину заборгованості за кредитною лінією, що згідно із офіційним курсом НБУ у гривневому еквіваленті дорівнює 117 521 825 грн., а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 762 830 грн.

Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилався на те, що відповідач ОСОБА_2, який є поручителем ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець», не виконує своїх грошових зобовязань за договором поруки від 15.07.2011 року, який був укладений у забезпечення виконання зобовязань за договором про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011 року.

Заперечуючи проти пропуску шестимісячного строку на звернення із вимогою до поручителя з підстав ч. 4 ст. 559 ЦК України, позивач посилався на рішення Господарського суду м. Києва від 02.08.2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» до ПАТ «Сбербанк» про тлумачення змісту договору та зустрічним позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» про тлумачення змісту договору.

Представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» не визнав, заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що договір поруки укладений між ОСОБА_2 та ПАТ «Сбербанк» вважається припиненим на підставі ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Представник третьої особи ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» вважав позовні вимоги ПАТ «Сбербанк» необґрунтованими, підтримавши доводи представника відповідача.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 15.08.2016 року відмовлено у задоволенні позовних вимоги ПАТ «Сбербанк».

31.08.2016 року ПАТ «Сбербанк» подали апеляційну скаргу на вказане рішення районного суду, по якій просять рішення суду скасувати, ухвалити у справі нове рішення про задоволення позовних вимог, посилаючись на порушення районним судом норм процесуального права, а також на неповне зясування районним судом обставин у справі та на невідповідність висновків суду дійсним обставинам у справі.

Зокрема, ПАТ «Сбербанк» в апеляційній скарзі зазначено, що відповідно до умов п. 11.9. та п. 8.4. договору про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО від 15.07.2011року, в редакції договору про внесення змін №6 від 26.04.2013 р., відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України, шестимісячний строк на звернення з вимогою до поручителя розпочався з 21.07.2015 року та закінчився 21.01.2016 року.

ПАТ «Сбербанк» обґрунтовує зазначений строк тим, що на виконання вказаних положень кредитного договору банком направлено в адресу основного боржника ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» вимогу про сплату заборгованості за кредитом, отриману боржником або доведену до відома боржника 07.07.2015 р., якою боржнику було надано строк на виконання вимоги ПАТ «Сбербанк» 10 (робочих) днів, який слід відраховуватися від дня доведення боржникові, а саме: отримання боржником відповідної вимоги банку, даний строк сплинув 21.07.2015 р.

Окрім цього, ПАТ «Сбербанк» 15.07.2015 року направлено в адресу відповідача належне повідомлення - вимогу до поручителя щодо сплати заборгованості за кредитним договором, а у межах шестимісячного строку дії поруки до поручителя подано відповідний позов.

ПАТ «Сбербанк» зазначається, що судом першої інстанції допущено формальний підхід до розгляду справи та здійснено зясування обставин по справі без належного дослідження доказів по справі та норм права, що мають застосовуватися до спірних правовідносин.

У засіданні апеляційного суду 14.12.2016 р. представники ПАТ «Сбербанк» вимоги апеляційної скарги підтримали у повному обсязі та просили їх задовольнити.

Заслухавши доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції.

Судом встановлені такі обставини у справі та відповідні ним правовідносини.

Судом установлено, що 15 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_4 банк «Сбербанк Росії» ( у подальшому назву банку змінено на ПАТ «Сбербанк») та ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» було укладено договір про відкриття кредитної лінії №14-В/11/44/ЮО. У подальшому до кредитного договору сторонами вносилися зміни та доповнення шляхом укладання договорів про внесення змін за №№1-14. Зокрема, 26 квітня 2013 року кредитний договір був викладений у новій редакції згідно із договором про внесення змін за № 6.

Відповідно до умов п.1.1., п.1.2. кредитного договору (у новій редакції) ПАТ «Сбербанк» відкрито ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» відновлювальну кредитну лінію в доларах США з лімітом кредитування 41 586 388, 00 дол. США. У свою чергу, ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» зобовязалося своєчасно та у повному обсязі сплачувати банку проценти за користування кредитом, а також повернути банку кредит у терміни встановлені кредитним договором та/або додатковими угодами до нього, а також виконувати інші умови кредитного договору.

Відповідно до п. 1.4. кредитного договору кредитна лінія відкрита строком до 30 червня 2018 року.

У подальшому 31 березня 2014 року згідно із п. 1 договору про внесення змін № 11 до кредитного договору сторонами встановлено, що ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» надається невідновлювальна кредитна лінія в доларах США.

У пункті 1.2. кредитного договору встановлено графік погашення Кредиту (ліміт кредитної лінії на певну календарну дату).

Відповідно до п. 6.1. кредитного договору ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» зобовязалися сплачувати ПАТ «Сбербанк» за користування кредитом проценти у розмірі, передбаченому договором, відповідною додатковою угодою. Проценти нараховуються на загальну суму заборгованості за кредитною лінією у валюті заборгованості.

Відповідно п. 2.1. кредитного договору (в редакції договору про внесення змін № 6 від 26.04.2013 року) встановлено, що належне виконання позичальником зобовязань по цьому договору забезпечується іпотекою нежитлових приміщень, наданими в іпотеку майновими поручителями ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ ОСОБА_6», Публічним акціонерним товариством «ТУРИСТИЧНО-ВИРОЧНИЧА ФІРМА «ЧОРНЕ МОРЕ», Публічним акціонерним товариством «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ» (пп. «а» - «м» п. 2.1.), заставою майнових прав на отримання грошової виручки за надані послуги (пп. «н» - «у» п. 2.1.), а також порукою ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «ОСОБА_7 БІЗНЕСОМ» на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором (пп. «ф» п. 2.1.), порукою Публічного акціонерного товариства «ТУРИСТИЧНО-ВИРОЧНИЧА ФІРМА «ЧОРНЕ МОРЕ» на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором (пп. «х» п. 2.1.), порукою Закритого акціонерного товариства «ЧОРНОМОРСЬКА ТРАНСПОРТНА КОМПАНІЯ» на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором (пп. «ц» п. 2.1.), порукою Публічного акціонерного товариства «РИНОК МАЛИНОВСЬКИЙ» на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором (пп. «ч» п. 2.1.), порукою ОСОБА_5 з обмеженою відповідальністю «БЛЕК СІ ОСОБА_6» на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором (пп. «ш» п. 2.1.) та порукою ОСОБА_2 на повний розмір зобовязань позичальника за цим договором (пп. «щ» п. 2.1.).

15 липня 2011 року між ОСОБА_2 та ПАТ «ОСОБА_4 Сбербанк Росії», з метою забезпечення належного виконання зобовязань ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» за кредитним договором, був укладений договір поруки, із подальшим внесенням змін та доповнень шляхом укладання договорів про внесення змін за №№ 1-6.

Також районним судом встановлено, що ПАТ «Сбербанк» у встановлені договором строки та у повному обсязі виконав свої зобовязання за кредитним договором щодо надання ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» кредитних коштів, відкривши відновлювану кредитну лінію, та видавши останньому в межах кредитної лінії грошові кошти, що підтверджується виписками з рахунків, на яких обліковується заборгованість.

Пунктом 8.3. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, встановлено право ПАТ «Сбербанк» на дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитом.

23 червеня 2015 року ПАТ «Сбербанк», у звязку із невиконанням боржником умов кредитного договору, відповідно до умов п. 8.3. договору, скористалися своїм правом вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитним договором та направили на адресу товариства повідомлення-вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором, зазначивши про те, що сума повинна сплачена протягом 10 робочих днів з дня відправлення.

Вказана вимога банку боржником не виконана, у звязку із чим 14 липня 2015 банк направив на адресу поручителя ОСОБА_2 повідомлення-вимогу про повернення заборгованості за договором про відкриття кредитної лінії у повному обсязі, із зазначенням такого ж строку протягом 10 робочих днів з дня відправлення.

13 січня 2016 року ПАТ «Сбербанк» направили даний позов до суду першої інстанції, що підтверджується поштовим штемпелем на конверті відправлення та реєстрацією в районному суді 21 січня 2016року.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що ПАТ «Сбербанк» звернулися до суду із вказаним позовом до фінансового поручителя ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором після спливу шести місяців з дня настання строку виконання основного зобовязання, тому договір поруки слід вважати припиненим відповідно до положень ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Колегія суддів погоджується із таким висновком районного суду, виходячи із таких міркувань.

Згідно з ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов'язання не встановлений або встановлений моментом пред'явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки.

Пунктом 6.4. договору поруки, укладеним поміж ПАТ «Сбербанк» та відповідачем, встановлено, що договір набуває чинності з моменту його укладання в письмовій формі і припиняється у випадку належного виконання позичальником або боржником усіх зобовязань, передбачених в ст. 2 цього договору, а також із інших підстав, передбачених законодавством України. Не допускається припинення поруки без припинення забезпеченого нею зобовязання.

Відповідно до ч. 1,2 статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно із ст. 252 ЦК України, строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Таким чином, у договорі поруки строк його дії відповідно до ст.ст. 251, 252 ЦК України, не встановлено, а тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Умови договору поруки про його дію до повного припинення всіх зобовязань боржника не свідчать про те, що договором установлено строк припинення поруки в розумінні статті 251 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосування норми частини четвертої статті 559 цього Кодексу про припинення поруки, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобовязання не предявлять вимоги до поручителя.

Порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, сплив цього строку припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків.

Аналіз ч. 4 ст. 559 ЦК України дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки не є строком для захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються.

Строк поруки - це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Таким, чином, вимогу до поручителя про виконання взятого ним зобов'язання має бути пред'явлено в межах строку дії поруки.

У звязку із цим судом першої інстанції було вірно встановлено, що право пред'явлення ПАТ «Сбербанк» вимоги до поручителя було обмежено шестимісячним строком від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Договір поруки від 15.07.2011 р., укладений між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_2, (п. 4.3.) містить зобовязання поручителя протягом 10 (десяти) календарних днів з моменту поштового відправлення йому кредитором письмового повідомлення або в іншій термін, зазначений у такому повідомленні, погасити заборгованість боржника за реквізитами, зазначеними в повідомленні.

Разом із тим колегія суддів зазначає, що для цілей застосування ч. 4 ст. 559 ЦК України, основним зобовязанням у даному випадку є зобовязання ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» як боржника перед ПАТ «Сбербанк» за кредитним договором. Зобовязання ОСОБА_2 за договором поруки є похідним зобовязанням по відношенню до основного зобовязання.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 553 Цивільного кодексу України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником.

Відповідно до ст. 554 ЦК України в разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

Відповідно до п.4.1. договору поруки, укладеного між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_2, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором в тому ж обсязі, що і боржник. Поручитель та боржник залишаються зобовязаними перед кредитором до того моменту, поки всі зобовязання за основним договором не будуть виконані повністю. Відповідно до п. 4.1. договору поруки, передбачена п. 2 цього договору відповідальність поручителя, наступає у випадку, якщо боржник допустить прострочення виконання зобовязань.

Таким чином, порука є похідним зобовязанням від основного зобовязання. Пункт 2.1. договору поруки від 15.07.2011 р., укладеним між ПАТ «Сбербанк» та відповідачем містить вичерпний перелік зобовязань боржника перед кредитором, які забезпечуються порукою.

Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

Відповідно до пп. «д» п. 8.3. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, банк має право в односторонньому порядку вимагати від позичальника дострокового повернення повної суми заборгованості за договору, у разі невиконання або неналежного виконання боржником будь-якого із своїх зобовязань, передбачених цим договором.

У звязку із невиконанням боржником ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» зобовязанням за кредитним договором: простроченням сплати платежів, ПАТ «Сбербанк» в межах наданих йому прав, згідно із п. 8.3. кредитного договору, ч. 2 ст. 1050 ЦК України, було змінено строк виконання основного зобовязання за кредитним договором, шляхом надіслання ПАТ «ФК «Чорноморець» повідомлення вимоги № 5828/5/28-2 від 23.06.2015р.

Відповідно до п. 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, у разі, якщо банк використовує своє право щодо вимоги в односторонньому порядку дострокового повернення повної суми заборгованості за цим Договором, то він зобовязаний в письмовій формі повідомити про це позичальника, із зазначенням у відповідній вимозі повної суми заборгованості, а позичальник, здійснити усі платежі за цим договором на користь банку (при цьому строкові платежі проценти, комісії, пені тощо повинні бути сплачені з урахуванням строку, що минув з дати, на яку банк здійснив розрахунок заборгованості за цим договором, і по дату повернення повної суми заборгованості за цим договором) в строк не пізніше 10 (десяти) робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги).

Колегія суддів не погоджується із доводами представника ПАТ «Сбербанк» із посиланням на п. 11.9. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, щодо того, що початок відліку строку виконання боржником вимоги банку щодо дострокового повернення повної суми заборгованості за кредитом, свій перебіг починає із дня доведення до відома боржника або отримання ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» повідомлення вимоги №5828/5/28-2, тобто з 07.07.2015 року.

Як встановлено п. 11.9. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, будь-які повідомлення, попередження та інший обмін інформацією між банком і позичальником, що стосуються цього кредитного договору, незалежного від того, передбачені вони цим договором або інше, мають юридичну силу, якщо вони викладені письмо доведені до відома іншої сторони кур'єром під розписку, рекомендованим або цінним листом.

Тобто п. 11.9. кредитного договору встановлено форму (письмова) складання сторонами повідомлень, попереджень та інших документів щодо обміну інформацією, та спосіб їх доведення до іншої сторони (шляхом відправлення кур'єром під розписку, рекомендованим або цінним листом) та залежність набуття юридичної сили від факту доведення такої інформації та документів до відома іншої сторони.

Повідомлення вимога № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 року є належним чином доведеною до відома ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» відповідно до п. 11.9. кредитного договору та має юридичну силу.

Разом із тим, у повідомленні вимозі № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 р., відповідно до п. 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, встановлено саме спеціальний строк, протягом якого боржник зобов'язаний виконати вимогу банку, після спливу якого (строку) та за умови непогашення боргу, термін виконання всіх грошових зобовязань боржника перед банком вважається таким, що настав.

Відповідно до п. 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, строк виконання боржником вимоги банку встановлений о 10 (десять) робочих днів з дня відправлення банком такого повідомлення (вимоги).

Колегія суддів вважає, що порядок відліку строку на виконання вимоги банку згідно із п. 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення про внесення змін № 6, чітко визначений та неоднозначного трактування не допускає.

Окрім цього у повідомленні-вимозі № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 р. міститься чітка воля ПАТ «Сбербанк» щодо строків виконання ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» зобовязань з оплати заборгованості за кредитним договором - 10 (десять) робочих днів з дня відправлення повідомлення вимоги.

Таким чином, на момент направлення - вимоги № 5828/5/28-2 неоднозначного трактування у ПАТ «Сбербанк» положень п.8.4. та п. 11.9. Кредитного договору не виникало.

Отже, колегія суддів зазначає, що вимога банку щодо повернення кредитної заборгованості протягом десяти робочих днів з дня відправлення вимоги не підлягає тлумаченню в іншому розумінні, зокрема, протягом десяти робочих днів з дня її отримання, оскільки остання вимога передбачає розрахунок строку зобовязання про повернення кредиту саме з дня отримання такої вимоги.

Тому, аналіз повідомлення-вимоги банку від 23 червня 2015 року обґрунтовано не викликав у районного суду іншого тлумачення як буквально - відрахування строку її виконання з дня відправлення, оскільки у даній справі банк сам визначив такий строк виконання вимоги. А це є правом банку.

Колегія суддів у цьому випадку не надає правову оцінку щодо законності (правомірності) встановлення такого обмеженого строку на виконання вимоги, хоча по своєї суті такий строк можливо визнати дискримінаційним, тобто можливості своєчасного його виконання.

У подальшому, ПАТ «Сбербанк», у звязку із невиконанням ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» грошових зобовязань за повідомленням-вимогою № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 р., та за п. 8.4. кредитного договору, на виконання п. 4.3.договору поруки від 15.07.2011 р., було направлено в адресу поручителя - ОСОБА_2 окреме повідомлення - вимоги № 6585/5/28-2 від 14.07.2015 р. Як слідує із цього повідомлення - вимоги станом на 10 липня 2015 р. за кредитним договором обліковується загальна заборгованість у сумі 41 475 775,08 доларів США та 53 027 925,09 гривень, у тому числі 36 773 937,32 долара США загальної заборгованості за кредитною лінією.

До вказаного повідомлення - вимоги від 14.07.2015 р. на імя ОСОБА_2 було додано розрахунок заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» за Кредитним договором. Як слідує із цього розрахунку заборгованості (стор. 4-6 розрахунку) з 9 липня 2015 року (тобто на 11-й робочий день з моменту відправлення в адресу ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець», згідно із п. 8.4. Кредитного договору, відповідного повідомлення вимоги) ПАТ «Сбербанк» починає нараховувати пеню на повну суму заборгованості АТ «ФК «Чорноморець» за кредитом - 36 773 937,32 доларів США.

Відповідно до ч. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до ч. 1 ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов'язковим для виконання сторонами. А тому обидві сторони кредитного договору, як ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець», так і ПАТ «Сбербанк» повинні дотримуватися його умов.

Строк виконання зобовязання у п. 8.4. кредитного договору чітко і зрозуміло сформульовано та прийнято обома сторонами. Окрім цього, ПАТ «Сбербанк» фактично виконало умови п. 8.4. кредитного договору шляхом надіслання в адресу ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» повідомлення - вимогу № 5828/5/28-2 від 23.06.2015 р., у якій на виконання п. 8.4. Кредитного договору ПАТ «Сбербанк» власною волею було встановлено строк для погашення загальної заборгованості за Кредитом - 10 (десять) робочих днів з дня відправлення Банком повідомлення-вимоги.

ПАТ «Сбербанк» не доведено, що до пункту 8.4. кредитного договору в редакції договору про внесення змін № 6, вносилися зміни чи доповнення.

Колегія суддів не приймає до уваги посилання ПАТ «Сбербанк» на рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2016 року у справі № 910/10877/16 за позовом ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» до ПАТ «Сбербанк» про тлумачення змісту договору та за зустрічним позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» про тлумачення змісту окремих частин договору.

Рішення господарського суду міста Києва від 02.08.2016 року у справі № 910/10877/16, яким, здійснено тлумачення п. 8.4. та п. 11.9. кредитного договору, скасовано 10.11.2016 р. постановою Київського апеляційного господарського суду. Зокрема, Київський апеляційний господарський суд не погодився із доводами ПАТ «Сбербанк» щодо необхідності тлумачення п. 8.4. та п. 11.9 кредитного договору, оскільки в зазначених пунктах чітко і зрозуміло сформульовано зазначені в них обставини. Київський апеляційним господарським судом було встановлено, що виконавши умови п. 8.4. Кредитного договору, ПАТ «Сбербанк» фактично намагається не розтлумачити певні умови кредитного договору, а внести зміни до вже виконаних умов, зокрема, до п. 8.4. кредитного договору, що суперечить ст. 213 ЦК Україні та чинній судовій практиці.

Відповідно до ст. 105 ГПК України постанова Київського апеляційного господарського суду від 10.11.2016 р. у справі № 910/10877/16 набула законної сили з дня її прийняття.

Також, колегія суддів не приймає до уваги посилання ПАТ «Сбербанк» на науково-правовий висновок кандидата юридичних наук, доцента кафедри цивільного права № 1 Національного юридичного університету ім. Ярослава Мудрого від 25.11.2016 року, наданий на замовлення ТОВ «КПК «Столиця».

По-перше, ТОВ «КПК «Столиця» не є стороною у даній цивільній справі, а у наданому висновку відсутнє посилання на аналіз положень кредитного договору, укладеному між ПАТ «Сбербанк» та ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець», зокрема, пункту 8.4.

По-друге, наданий науково-правовий висновок є власною точкою зору окремого науковця, та не є обовязковим для прийняття його колегією суддів.

Відповідно до ч.1 ст. 360-7 ЦПК України, для суддів загальної юрисдикції при застосуванні норм права, є обовязковим висновок Верховного Суду України щодо застосування норми матеріального права, викладений у його постанові.

Окрім цього колегія суддів вважає помилковим посилання ПАТ «Сбербанк» на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.11.2016 року, як обовязкової при розгляді даної справи, прийнятої за наслідками розгляду іншої цивільної справи №522/908/16-ц за позовом ПАТ «Сбербанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, оскільки на час даної справи апеляційним судом були досліджені та установлені нові обставини, які не були відомі і не доведені касаційному суду на час прийняття судом ухвали від 09.11.2016 року.

Так, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 09.11.2016 року скасовано рішення Приморського районного суду м. Одеси від 28 квітня 2016 року, ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 6 липня 2016 року та окрему ухвалу апеляційного суду Одеської області від 6 липня 2016 року.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ у мотивувальній частині ухвали посилався на п. 8.3. та п. 11.9. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, та зробив висновок, що будь-які вимоги банку мають юридичну силу з моменту доведення до відома іншої сторони (з моменту отримання/вручення повідомлення-вимоги), у звязку із чим останній день виконання зобовязань за умовами кредитного договору та за змістом повідомлення-вимоги настав для поручителя ОСОБА_2 - 21 липня 2015 року.

Разом із тим Вищим спеціалізованим судом України з розгляду цивільних та кримінальних справ при розгляді справи № 522/908/16-ц не наведено аналізу змісту положень пункту 8.4. кредитного договору, в редакції договору про внесення змін № 6, яким чітко встановлений строк на виконання позичальником вимоги банку, та який належним чином неодноразово був здійснений ПАТ «Сбербанк», що підтверджується повідомленнями-вимогами, надісланими в адресу ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» та ОСОБА_2

Колегія суддів установлено, що згідно бази Єдиного державного реєстру судових рішень у відношенні до перелічених поручителів ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець», ПАТ «СБЕРБАНК» були подані відповідні позови про стягнення заборгованості у межах строку, визначеному ч. 4 ст. 559 ЦК України.

Так, ухвалою Господарського суду Одеської області від 24.11.2015 р. порушено провадження у справі № 916/4692/15 за позовом ПАТ «ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії» до ПАТ «Чорноморська транспортна компанія», за участю третьої сторони, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача, ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець», про стягнення.

16.11.2015р. ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі № 916/4591/15 за позовом ПАТ «ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії» до ПАТ «Туристично-виробнича фірма «Чорне море» про стягнення 1 047 688 897 грн. 41 коп.

10.11.2015р. ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі № 916/4525/15 за позовом ПАТ «ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії» до ПАТ «Ринок Малиновський» про стягнення 46608814,15 грн.

24.11.2016р. ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі № 916/4694/15 за позовом ПАТ «ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії» до ТОВ «Блек Сі ОСОБА_6» про стягнення ,41 грн.

11.01.2016р. ухвалою Господарського суду Одеської області порушено провадження у справі № 916/39/16 за позовом ПАТ «ОСОБА_4 банк Сбербанку Росії» до ТОВ «ОСОБА_6 управління бізнесом» про стягнення 1 083 208 359,84 грн.

Тому, колегія судів не приймає до уваги пояснення представника ПАТ «Сбербанк», надані у судовому засіданні щодо обґрунтування причин пропуску встановленого ч. 4 ст. 559 ЦК України строку на звернення із позовом до ОСОБА_2, в яких вона посилалась на помилку працівників, які виконували рішення банку щодо направлення повідомлення-вимоги до поручителя, оскільки будь-які дії окремих працівників позивача щодо підготовки відповідного позову, дотримання певної внутрішньої процедури, прийнятої у банку, зокрема прийняття уповноваженими органами, у тому числі колегіальних рішень щодо подання позову, не є поважними причинами відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України пропуску строку на звернення із вимогою-позовом до поручителя, та впливають на встановлений чинним законодавством чіткий порядок та строк дії поруки.

Враховуючи вищезазначене, колегією судів було установлено, що суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що днем настання строку виконання основного зобовязання (зобовязання ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» перед ПАТ «Сбербанк» згідно п. 8.4. Кредитного договору) є 9 липня 2015 року.

Так, враховуючи правила обчислення строків, визначені статтями 251-253 ЦК України, положення про пятиденний робочий тиждень (згідно із ч. 2 ст. 52 Кодексу законів про працю України), положення ст. 73 Кодексу законів про працю України, про те що, на підприємствах, установах та організаціях України робота не проводиться у святкові дні та дні релігійних свят, одним із яких є 28 червня ОСОБА_8 України, враховуючи порядок перенесення вихідних днів згідно з ч. 3 ст. 67 Кодексу законів про працю України, строк на виконання ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» повідомлення - вимоги ПАТ «Сбербанк» про дострокове повернення заборгованості за кредитним договором розпочав перебіг 24-го червня 2015 року (на наступний день після відправлення ПАТ «Сбербанк» повідомлення - вимоги №5828/5/28-2) та закінчився 8 липня 2015 р. (останній десятий робочий день після відправлення ПАТ «Сбербанк» повідомлення - вимоги №5828/5/28-2).

Пред'явивши ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» вимогу про дострокове повернення повної суми заборгованості за кредитним договором ПАТ «Сбербанк», відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України, змінив строк виконання основного зобов'язання та набув право пред'явити позов до поручителя протягом шести місяців, починаючи від дати порушення позичальником встановленого банком строку для дострокового повернення кредиту, а саме із 9 липня 2015 року.

За правилами визначення строків шестимісячний строк на предявлення ПАТ «Сбербанк» згідно із ч. 4 ст. 559 ЦК України вимоги до ОСОБА_2 щодо виконання зобовязань за ОСОБА_3 «ФК «Чорноморець» сплинув 11 січня 2015 р. (останній день строку). Шість місяців з 9 липня 2015 року (включно) закінчуються 9 січня 2016 року, разом із тим 9 січня 2016 року це вихідний день (субота), а тому за правилами ч. 5 ст. 254 ЦК України, останнім днем на предявлення банком вимоги до поручителя є перший робочий день - 11 січня 2016 року.

Отже, колегія судів погоджується із висновком суду першої інстанції, відносно того, що навіть якщо в межах строку дії поруки поручителю було направлено повідомлення вимогу про виконання і поручитель не виконав указані в ній вимоги, кредитор не має права на задоволення позову, заявленого поза межами шестимісячного строку з дати виникнення основного зобовязання строку, оскільки із закінченням строку припинилося матеріальне право.

Колегія судів також погоджується із висновком суду першої інстанції щодо визначення поняття «вимога» відповідно до ч. 4 ст. 559 ЦК України.

З огляду на преклюзивний характер строку поруки й зумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні ч. 4 ст. 559 ЦК України словосполучення «пред'явлення вимоги» до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки розуміється як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя.

Це твердження не позбавляє кредитора можливості пред'явити до поручителя іншу письмову вимогу про погашення заборгованості боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання.

Вимогу до поручителя про виконання ним зобов'язання за договором поруки слід пред'явити в судовому порядку в межах строку дії поруки.

Наведені позиції колегії судів зокрема кореспондується із позиціями Верховного суду України, викладеними у Постановах від 24.02.2016 року у справі № 62239цс15; від 20.04.2016 року у справі № 6-2662цс15; від 22.06.2016 року у справі № 6-368цс16; від 14.09.2016 року у справі № 569/1648/14-ц; від 14.09.2016 року у справі № 61451цс16; від 19.10.2016 року у справі № 6-1265цс16 тощо, які відповідно до ст. 360-7 ЦПК України повинні враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні певних норм матеріального права.

Отже, банк, звернувшись із позовом до ОСОБА_2 13 січня 2016 року, пропустив встановлений ч. 4 ст. 559 ЦК України шестимісячний строк на предявлення вимоги до поручителя, тому саме із цих підстав у задоволенні позову слід відмовити.

Таким чином, у звязку із наведеним колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не містять правових підстав, передбачених ст.309 ЦПК України для скасування рішення суду першої інстанції, та ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог апелянта у повному обсязі.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення суду без зміни, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права. Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Керуючись ст.ст. 303, 307 ч.1 п.1, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства «Сбербанк» - відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 15 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_9

ОСОБА_10

ОСОБА_11

14.12.2016 року м. Одеса