Справа № 341/1660/16-ц
Провадження № 22-ц/779/2538/2016
Головуючий у 1 інстанції Юсип І. М.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого- судді Фединяка В.Д.

суддів: Максюти І.О., Матківського Р.Й.

секретаря Капущак С.В.

з участю ОСОБА_2 його представника ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_4 на ухвалу Галицького районного суду від 16 листопада 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд з указаним позовом і зазначав, що проживає у будинковолодінні по вул. Степана Бандери, 89 в м. Галич Івано-Франківської області. Відповідач по справі неподалік вказаного будинковолодіння збудував нерухоме майно та перекопав дорогу загального користування. Посилаючись на те, що своїми діями ОСОБА_4 перешкоджає користуватись дорогою загального користування, просив зобовязати ОСОБА_4 усунути йому перешкоди в користуванні дорогою загального користування в м. Галич по ул. С.Бандери шляхом приведення дороги до попереднього стану.

Ухвалою Галицького районного суду від 16 листопада 2016 року задоволено заяву ОСОБА_2. З метою забезпечення позову у справі заборонено ОСОБА_4 вчиняти дії по відчуженню земельної ділянки, площею 0,2079га., яка знаходиться в м. Галич по вул. Степана Бандери, кадастровий номер :01:013:0014, шляхом накладення арешту на цю земельну ділянку, до вирішення справи в суді. Заборонено Галицькій районній державній нотаріальній конторі вчиняти будь-які дії по відчуженню вказаного нерухомого майна, а також державному реєстратору Галицького районного управління юстиції.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 ставиться питання про скасування оскаржуваної ухвали, посилаючись на те, що ухвала суду першої інстанції постановлена з порушенням норм процесуального права, так як предявлений позов є немайновим спором - про зобовязання відповідача вчинити певні дії, проте суд наклав арешт на його приватну власність, що характерно для майнових позовів. Крім того, позивачем не надано доказів в обґрунтування вжиття заходів забезпечення пощову.

У судовому засіданні ОСОБА_2 заперечив доводи апеляційної скарги, просить відмовити у задоволенні скаргу.

Інші особи, які беруть участь у розгляді справи в судове засідання не зявились, хоч про час та місце розгляду справи були повідомлені у встановленому законом порядку, що не перешкоджає розгляду цієї справи у їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши матеріали справи та перевіривши відповідно до ст. 303 ЦПК України наведені у скарзі доводи, колегія суддів дійшла висновку про задоволення апеляційної скарги з таких підстав.

Постановляючи ухвалу про забезпечення позову, суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів по забезпеченню позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у справі.

Висновок суду є передчасним і погодитись з ним не можна.

За змістом ч. 1 ст. 151 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) єдиною підставою для забезпечення позову є відповідне клопотання у формі мотивованої заяви будь-якої з осіб, котрі беруть участь у справі.

Забезпечення позову допускається на будь-якій стадії розгляду справи після відкриття провадження у ній (за винятком випадку, передбаченого ч. 4 ст. 151 ЦПК), якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

У вирішенні питання про забезпечення позову суд має здійснити оцінку обґрунтованості доводів заявника щодо необхідності вжиття відповідних заходів з урахуванням такого: розумності, обґрунтованості і адекватності вимог заявника щодо забезпечення позову; забезпечення збалансованості інтересів сторін, а також інших учасників судового процесу; наявності зв'язку між конкретним заходом до забезпечення позову і предметом позовної вимоги, зокрема, чи спроможний такий захід забезпечити фактичне виконання судового рішення в разі задоволення позову; імовірності утруднення виконання або невиконання рішення суду в разі невжиття таких заходів; запобігання порушенню у зв'язку із вжиттям таких заходів прав та охоронюваних законом інтересів осіб, що не є учасниками даного судового процесу.

Відповідно до роз'яснень пп. 4, 6 постанови Пленуму Верховного Суду України N 9 від 22.12.2006 року "Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову" розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Вирішуючи питання про забезпечення позову, суд має брати до уваги інтереси не тільки позивача, а й інших осіб, права яких можуть бути порушені у зв'язку із застосуванням відповідних заходів.

Оскаржувана ухвала суду зазначеним вимогам закону не відповідає, в ній не зазначено мотивів, із яких суд дійшов висновку про обґрунтованість припущення про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення. Крім цього, також обґрунтованих припущень про те, що невжиття заходів забезпечення може в майбутньому утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення не міститься у заяві ОСОБА_2 про забезпечення позову.

Предмет позову стосується приведення дороги загального користування в попередній стан, а арешт накладено на приватну власність відповідача, що не є предметом позову.

Згідно п.2 ч.1ст.312 ЦПК України розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

За таких обставин, оскаржувана ухвала не відповідає вимогам п.1ч.1ст.152, ч.3 ст.153 ЦПК України, тому підлягає скасуванню відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 312 цього Кодексу з постановленням нової ухвали про відмову ОСОБА_2 у задоволенні заяви про забезпечення позову.

На підставі наведеного, керуючись ст. ст. 151 - 153, 303, 304, ст. ст. 312 - 315, 317, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити. Ухвалу Галицького районного суду від 16 листопада 2016 року скасувати.

Постановити нову ухвалу.

Відмовити ОСОБА_2 у задоволенні заяви про вжиття заходів забезпечення позову у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 про усунення перешкод в користуванні дорогою загального користування.

Ухвала в касаційному порядку оскарженню не підлягає.

Судді: В.Д.Фединяк

ОСОБА_5

ОСОБА_6