У Х В А Л А

Справа № 183/7765/15

№ 4-с/183/33/16

28 листопада 2016 року м.Новомосковськ

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі: головуючого: судді Парфьонова Д.О., за участі: секретаря судового засідання Карпенко О.М., представника заявника ОСОБА_1, представника заінтересованої особи ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області скарги ОСОБА_3 на постанову Державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи ОСОБА_4,

встановив:

ОСОБА_3 звернувся до суду зі скаргами (провадження № 4-с/183/34/16 та № 4-с/183/33/16), в яких просив: визнати протиправною та скасувати Постанову державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2, про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 серпня 2016р, № 51966035, на підставі якої накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1, що належить на праві власності ОСОБА_3; зобовязати державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом, скасувати запис про обтяження майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 серпня 2016 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна.

Ухвалою суду від 12 вересня 2016 року скарги об`єднані в одне провадження.

В обґрунтування скарг заявник посилався на те, що він є законним власником квартири АДРЕСА_1 з 11 червня 2015 року на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 326, виданого 11 червня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5 Так, в проваджені Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває цивільна справа № 183/7765/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД», ОСОБА_6 «Філіантра Комере ЛТД», за участю ОСОБА_8 в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог на предмет спору, про визнання правочинів недійсними. Спірним майном по даній справі, зокрема, є квартира №20, розташована за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, законним власником якої, на сьогоднішній день являється ОСОБА_3. 16 грудня 2016 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області частково задоволено заяву Позивача про застосування заходів забезпечення позову а саме вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД» (ОСОБА_9), ОСОБА_6 «Філіантра Комерс ЛТД» (ОСОБА_9) про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого, незаконного володіння. Накладено арешт на нежитлове приміщення - комплекс, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Радянська, 100, належний на праві власності КОМПАНІЯ «ЕМРЕХ GROUP LTD.» «ОСОБА_7 ЛТД.» (ЄДРПОУ відсутнє, особа не є резидентом України, країна реєстрації: ОСОБА_9, адреса: ОСОБА_9, 1 1/2 Miles Northern Highway, Belize City (1 1/2 ОСОБА_10 Хайвейн, ОСОБА_9). Накладено арешт на паркувальне місце № 1 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31; квартиру АДРЕСА_2, належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК 590785, 27.08.1999). Накладено арешт на паркувальне місце № 22 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення №31; квартиру АДРЕСА_3, належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК 590785, 27.08.1999). 18 серпня 2016 року представником ОСОБА_8, за довіреністю, ОСОБА_11, за заявою про надання копії ухвали від 17.08.2016 р. отримано копію відповідної ухвали від 16 грудня 2016 року. Державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 16 серпня 2016 року зареєстровано запис про обтяження (арешт) № 15936267 належного позивачу нерухомого майна, а саме: квартири АДРЕСА_4. Про виникнення обтяження, а саме існування постанови про арешт майна та оголошення заборони на його відчуження № 51966035 ОСОБА_8, як власник такого майна дізнався 17 серпня 2016 року, отримавши інформаційну довідку з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 17 серпня 2016 року № 66010250. У той же день він звернувся до ДВС із заявою про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження, але справу по виконавчому провадженню № 287/17 від 16 серпня 2016 pоку було надано для ознайомлення представнику за довіреністю лише 18 серпня 2017 року. Згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, щодо вищенаведеного обєкту нерухомого майна підставою виникнення обтяження є постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51966035, видана 16 серпня 2016 року Новомосковським міськрайонним ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області. Також, згідно вищенаведеної довідки, квартира АДРЕСА_4 належить ОСОБА_4, на підставі свідоцтва про право власності САЕ № 149693 видане Виконавчим комітетом Дніпропетровської міської ради 25 листопада 2011 року, а особою, права якої обтяжуються, вказана компанія «ОСОБА_7 ЛТД». Зазначає, що державний виконавець має право накладати арешт виключно на те майно, що належить на праві власності боржнику, однак як вбачається з інформаційної довідки - квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності іншій особі, а тому накладання арешту на дану квартиру є незаконним, а винесення такої постанови порушує вимоги ст. ст. 50, 55 Закону України «Про виконавче провадження», крім того порушує права та інтереси власника квартири, якому належить майно на праві власності, що є неприпустимим. Квартира є житловим приміщенням з проживанням в ній осіб. Також, в даній квартирі зареєстровані двоє неповнолітніх дітей. Також, заявник, як законний власник нерухомого майна, не має жодного відношення до осіб вказаних в інформаційній довідці з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Жодного судового рішення, яке б спростовувало законне право власності на вказану квартиру не існує, з невідомих для заявника причин та підстав, здійснено арешт його майна у той час, коли він не був стороною по справі, і щодо нього судове рішення не виносилося, а виконавчий документ не видавався. Постанова державного виконавця є незаконною та підлягає скасуванню, вона, крім того порушує права та інтереси заявника на вільне володіння користування та розпорядження його майном, яким є квартира, що належить заявнику на праві приватної власності.

В судовому засіданні представник заявника вимоги скарг підтримала та просила їх задовольнити. Доповнила підстави поданих скарги посиланнями на те, що під час державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень державний виконавець отримує повноваження державного реєстратора, відтак, під час примусового виконання рішень повинен дотримуватися вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Станом на 16 серпня 2016 pоку на момент вчинення державним реєстратором спірних реєстраційних дій, в Державному реєстрі прав на нерухоме майно містилися відомості щодо належного володільця нерухомого майна - ОСОБА_3, також містилися відомості щодо наявного обтяження прав на нерухоме майно - договір іпотеки, у реєстрі були відсутні відомості про те що ОСОБА_4 або ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД» належить право власності на обтяжуване нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст. 55 Закону України «Про виконавче провадження», арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. За таких обставин, державний виконавець має право накладати арешт виключно на те майно, що належить на праві власності боржнику, однак як випливає з інформаційної довідки, квартира АДРЕСА_1, належить на праві власності не боржнику, а іншій особі, а тому накладання арешту на дану квартиру є незаконним. Так, в ухвалі суду від 16 грудня 2015 року взагалі не визначено, хто є боржником, а хто стягувачем, і визначення виконавчою службою боржником ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД» є перевищенням службових обовязків та порушенням норм ст. 17, 18, 26 Закону України «Про виконавче провадження» в частині прийняття до виконання виконавчого документу який не відповідає вимогам закону (не визначено боржника та в одній ухвалі визначено два боржника) і державний виконавець замість звернення до суду із заявою про розяснення ухвали, в частині визначення боржника за виконавчим документом або відмови в прийнятті виконавчого документу до примусового виконання, самостійно визначив боржника за виконавчим провадженням. Крім того, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року по справі № 183/7765/15, задоволено заяву ОСОБА_3 про виправлення описки у рішенні суду та виправлено описку в абзаці 4 та 5 резолютивної частини ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року по справі № 183/7765/15 виклавши їх у наступній редакції: «Накласти арешт на паркувальне місце № 1 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31 належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК590785, 27.08.1999). Накласти арешт на паркувальне місце № 22 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщенням 31 належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК590785, 27.08.1999». З вищевикладеного вбачається, що документи та відомості що в них містяться, які стали підставою для внесення державним виконавцем запису про обтяження № 15936267 та винесення рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяження № 30965370 є такими, що не відповідають вимогам Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також, в порушення абз. 2 ч. 2 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» за наявності в Реєстрі відомостей щодо власника майна, державним реєстратором безпідставно внесені дані у спеціальний розділ Державного реєстру прав власності. Так, внесено відомості за № 15936267, що суперечать даним державного реєстру, а саме до спеціального розділу внесено дані двох осіб, які взагалі не мають відношення до спірного нерухомого майна, особа майно якої обтяжується є ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД» та ОСОБА_4, не дотримано положень ст.24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», не прийнято рішення щодо відмови в державній реєстрації прав, не з`ясовано питання щодо правомочності особи, якою подано заяву про проведення виконавчих дій представника стягувача.

В судовому засіданні державний виконавець просив відмовити в задоволенні скарг, вказуючи на той факт, що його дії є законними та обґрунтованими, вчиненими у відповідності до норм Закону України «Про виконавче провадження».

Представник заінтересованої особи ОСОБА_4 до суду не з`явився, підстав неявки не повідомив.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, матеріали виконавчого провадження, суд доходить наступних висновків.

ОСОБА_3 є власником квартири АДРЕСА_1 з 11 червня 2015 року на підставі Договору про задоволення вимог іпотекодержателя, серія та номер 326, виданого 11 червня 2015 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_5

16 грудня 2016 року ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, постановленою у справі № 183/7765/15 за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД», ОСОБА_6 «Філіантра Комере ЛТД», за участю третьої особи - ОСОБА_8 про визнання правочинів недійсними, витребування майна з чужого, незаконного володіння, частково задоволено заяву ОСОБА_4 про застосування заходів забезпечення позову, а саме: вжито заходи забезпечення позову у цивільній справі. В тому числі накладено арешт на паркувальне місце № 1 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31; квартиру АДРЕСА_5, належне на праві власності ОСОБА_4. Накладено арешт на паркувальне місце № 22 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31; квартиру АДРЕСА_5, належне на праві власності ОСОБА_4.

16 серпня 2016 року до Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області представником ОСОБА_4 подано заяву про проведення виконавчих дій з виконання ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року.

16 серпня 2016 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 відкрито виконавче провадження та того-ж дня винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження. Накладено арешт на нежитлове приміщення - комплекс, розташований за адресою: Дніпропетровська область, м.Новомосковськ, вул.Радянська (Гетьманська), 100, що належить на праві власності КОМПАНІЯ «ЕМРЕХ GROUP LTD.» «ОСОБА_12 ЛТД», Накладено арешт на паркувальне місце № 1, яке розташоване за адресою: м. Дніпро (Дніпропетровськ), вул. Шаумяна, 15. приміщення № 31; квартиру АДРЕСА_6 (Дніпропетровськ), яке належить на праві власності ОСОБА_4. Накладено арешт на паркувальне місце № 22, розташоване за адресою м. Дніпропетровськ (Дніпро), вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31; квартиру АДРЕСА_7 (Дніпро), належне на праві власності ОСОБА_4, що належить боржнику: ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД»; заборонено здійснювати відчуження будь-якого майна, яке належить боржнику: ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД», лише в межах суми боргу.

16 серпня 2016 року державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 винесено постанову про закінчення виконавчого провадження.

Відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна від 17 серпня 2016 року № 66010250, державним реєстратором - старшим державним виконавцем Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 16.08.2016р. о 16 год. 51 хв. 18 сек. внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно спеціального розділу реєстру запис про обтяження № 15936267, у відповідності до якого на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження № 51966035, виданої 16 серпня 2016 року Новомосковським міськрайонним ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, старшим державним виконавцем Адаменко М.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 30965370 від 16 серпня 2016 року накладено арешт нерухомого майна. В розділі «Відомості про суб'єктів обтяження» вказано - обтяжувач: Новомосковський міськрайонний ВДВС ГТУЮ в Дніпропетровській області, , країна реєстрації: Україна, адреса: Україна, 51200, Дніпропетровська область, м. Новомосковськ, вул. Гетьманска, будинок 7. Особа, майно/право якої обтяжується: ОСОБА_6 «ОСОБА_7 ЛТД», причина відсутності коду ЄДРПО: інша причина відсутність коду, країна реєстрації: ОСОБА_9, ОСОБА_9, адреса: ОСОБА_9, 1, Miles Northern Highway, Belize Citi. Додаткові відомості про обтяження: квартиру №20 в будинку по вулиці Шаумяна в м. Дніпро, (Дніпропетровськ), яке належить на праві власності ОСОБА_4 (09 квітня 1983р.н., РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК 590785, 27.08.1999р.) Також внесена інформація в розділ «Актуальна інформація про об`єкт нерухомого майна» «Додаткові відомості»: квартиру АДРЕСА_6 (Дніпропетровськ), яке належить на праві власності ОСОБА_4.

Матеріали виконавчого провадження містять відомості про надходження 17 серпня 2016 року де державного виконавця заяви ОСОБА_3 про ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

Також, ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 29 серпня 2016 року по справі № 183/7765/15, задоволено заяву ОСОБА_3 про виправлення описки у рішенні суду та виправлено описку в абзаці 4 та 5 резолютивної частини ухвали Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року по справі № 183/7765/15 викладено абзаци 4, 5 резолютивної частини рішення суду в наступній редакції: Накласти арешт на паркувальне місце № 1 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31, належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК 590785, 27.08.1999). Накласти арешт на паркувальне місце № 22 розташоване за адресою: м. Дніпропетровськ, вул. Шаумяна, 15, приміщення № 31, належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК 590785, 27.08.1999).

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 06 вересня 2016 року скасовано заходи забезпечення позову, вжиті ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 16 грудня 2015 року у цивільній справі № 183/7765/15 в частині накладення арешту на квартиру АДРЕСА_5, належне на праві власності ОСОБА_4 (ІНФОРМАЦІЯ_1, РНОКПП НОМЕР_1, паспорт громадянина України, АК 590785, 27.08.1999).

Розглядаючи вимоги скарги, суд виходить з наступного.

Ст.383 ЦПК України визначає, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Згідно з преамбулою Закону України «Про виконавче провадження» (тут і наділі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних відносин), цей Закон визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Стаття 2 Закону України «Про виконавче провадження» визначає, що примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України «Про державну виконавчу службу».

Статтями 6, 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що Державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

Ч.1, п.2 ч.2 ст.17 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено, що примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом. Відповідно до цього Закону підлягають виконанню державною виконавчою службою ухвали, постанови судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, кримінальних провадженнях та справах про адміністративні правопорушення у випадках, передбачених законом. Державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону за заявою стягувача або його представника про примусове виконання рішення (п.1 ч.1 ст.19 Закону).

Ч.1 ст.25 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що державний виконавець зобов'язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред'явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред'явлений до виконання до відповідного органу державної виконавчої служби.

Статтею 26 Закону України «Про виконавче провадження» встановлено підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження. Зокрема: державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження у разі: 1) пропуску встановленого строку пред'явлення документів до виконання; 2) неподання виконавчого документа, зазначеного у статті 17 цього Закону, та неподання заяви про відкриття виконавчого провадження у випадках, передбачених цим Законом; 3) якщо рішення, на підставі якого видано виконавчий документ, не набрало законної (юридичної) сили, крім випадків, коли воно у встановленому законом порядку допущено до негайного виконання; 4) пред'явлення виконавчого документа до органу державної виконавчої служби не за місцем або не за підвідомчістю виконання рішення; 5) якщо не закінчилася відстрочка виконання рішення, надана судом, яким постановлено рішення; 6) невідповідності виконавчого документа вимогам, передбаченим статтею 18 цього Закону; 6-1) офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури; 7) якщо виконавчий документ повернуто стягувачу за його заявою, крім виконавчих документів про стягнення аліментів та інших періодичних платежів; 8) наявності інших передбачених законом обставин, що виключають здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до ч.1 ст.34 Закону України «Про виконавче провадження», у разі якщо викладена у виконавчому документі резолютивна частина рішення є незрозумілою, державний виконавець або сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду, який видав виконавчий документ, із заявою про роз'яснення відповідного рішення.

За наявності обставин, що перешкоджають провадженню виконавчих дій, або у разі несвоєчасного одержання сторонами документів виконавчого провадження, внаслідок чого вони були позбавлені можливості скористатися правами, наданими їм цим Законом, державний виконавець може відкласти виконавчі дії за заявою стягувача чи боржника або з власної ініціативи на строк до десяти робочих днів. Про відкладення провадження виконавчих дій державний виконавець виносить відповідну постанову, про що повідомляє сторонам (ч.1 ст.35 Закону).

Стаття 37 Закону України «Про виконавче провадження» містить перелік обставин, що зумовлюють обов'язкове зупинення виконавчого провадження, а стаття 38 обставини, за наявності яких державний виконавець має право зупинити виконання рішення.

Відповідно до статті 47 Закону України «Про виконавче провадження», виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо: 1) є письмова заява стягувача; 2) у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 3) стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення; 4) стягувач перешкоджає провадженню виконавчих дій або не здійснив авансування витрат на організацію та проведення виконавчих дій, авансування яких передбачено цим Законом, незважаючи на попередження державного виконавця про повернення йому виконавчого документа; 5) у результаті вжитих державним виконавцем заходів неможливо встановити особу боржника, з'ясувати місцезнаходження боржника - юридичної особи, місце проживання, перебування боржника - фізичної особи (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини, за якими мають бути стягнуті кошти чи інше майно, та інші виконавчі документи, що можуть бути виконані за безпосередньої участі боржника); 6) у боржника відсутнє визначене виконавчим документом майно, яке він за виконавчим документом має передати стягувачу, або майно, на яке необхідно звернути стягнення з метою погашення заборгованості (крім коштів), а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними; 7) боржник - фізична особа (крім випадків, коли виконанню підлягають виконавчі документи про стягнення аліментів, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, у зв'язку з втратою годувальника, а також виконавчі документи про відібрання дитини) чи майно боржника, розшук яких здійснювався органами Національної поліції, не виявлені протягом року з дня оголошення розшуку; 8) коштів, що надійшли від реалізації заставленого майна, недостатньо для задоволення вимог стягувача-заставодержателя за виконавчим документом, на підставі якого звернуто стягнення на заставлене майно; 9) наявна встановлена законом заборона щодо звернення стягнення на майно чи кошти боржника, якщо у нього відсутнє інше майно чи кошти, на які можливо звернути стягнення, а також щодо проведення інших виконавчих дій стосовно боржника, що виключає можливість виконання відповідного рішення.

Частина 1 статті 55 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що державний виконавець має право звернути стягнення на майно боржника, що перебуває в інших осіб, а також на майно та кошти, що належать боржнику від інших осіб. Зазначені особи зобов'язані подати на запит державного виконавця у визначений ним строк відомості про належне боржнику майно, що перебуває в них, та майно чи кошти, які вони мають передати боржнику.

Частина 4 статті 82 Закону України «Про виконавче провадження» встановлює, що рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом.

За таких обставин, оскільки нормами Закону України «Про виконавче провадження» не передбачено такої підстави для відмови у відкритті виконавчого провадження, повернення виконавчого документу стягувачеві, як належність майна, щодо якого застосовано захід забезпечення позову у вигляді арешту не боржнику, а звернення до суду із заявою про роз`яснення судового рішення у випадку його незрозумілості є правом державного виконавця і державний виконавець зобов`язаний прийняти до виконання виконавчий документ, підстави для висновку про те, що під час накладення арешту на майно на час вчинення означеної дії державний виконавець не дотримався вимог Закону України «Про виконавче провадження» та для визнання протиправною і скасування постанови державного виконавця про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 серпня 2016 року у суду відсутні.

Розглядаючи вимоги скарги в частині зобов`язання державного виконавця провести виконавчі дії в порядку, встановленому Законом, скасувати запис про обтяження майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 16 серпня 2016 року, в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна, порушення державним виконавцем під час проведення виконавчих дій з виконання ухвали суду вимог Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд виходить з наступного.

Статтею 6 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що організаційну систему державної реєстрації прав становлять:

1) Міністерство юстиції України та його територіальні органи;

2) субєкти державної реєстрації прав: виконавчі органи сільських, селищних та міських рад, Київська, Севастопольська міські, районні, районні у містах Києві та Севастополі державні адміністрації; акредитовані субєкти;

3) державні реєстратори прав на нерухоме майно (далі - державні реєстратори).

Ч.1 ст.10 Закону України «Про виконавче провадження», визначає, що Державним реєстратором є: 1) громадянин України, який має вищу освіту за спеціальністю правознавство, відповідає кваліфікаційним вимогам, встановленим Міністерством юстиції України, та перебуває у трудових відносинах з субєктом державної реєстрації прав; 2) нотаріус; 3) державний виконавець - у разі державної реєстрації обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону.

Згідно з п.п. 1, 2, 3, 5 ч.3 ст.10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державний реєстратор:

1) встановлює відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями, зокрема: відповідність обовязкового дотримання письмової форми правочину та його нотаріального посвідчення у випадках, передбачених законом; відповідність повноважень особи, яка подає документи для державної реєстрації прав; відповідність відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що містяться у Державному реєстрі прав, відомостям, що містяться у поданих документах; наявність обтяжень прав на нерухоме майно; наявність факту виконання умов правочину, з якими закон та/або відповідний правочин повязує можливість виникнення, переходу, припинення речового права, що підлягає державній реєстрації;

2) перевіряє документи на наявність підстав для зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення;

3) під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних інформаційних систем, документів та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником;

5) відкриває та/або закриває розділи в Державному реєстрі прав, вносить до нього записи про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів таких прав.

Стаття 13 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлює, що на кожний обєкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер обєкту нерухомого майна. Розділ Державного реєстру прав складається з чотирьох частин, які містять відомості про: 1) нерухоме майно; 2) право власності та субєкта (субєктів) цього права; 3) інші речові права та субєкта (субєктів) цих прав; 4) обтяження прав на нерухоме майно та субєкта (субєктів) цих обтяжень. У разі відсутності відкритого на обєкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та субєкта (субєктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та субєкта (субєктів) цих прав вносяться до спеціального розділу Державного реєстру прав, крім випадків, коли така державна реєстрація проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності. Після відкриття на обєкт нерухомого майна розділу у Державному реєстрі прав відомості про інші речові права та субєкта (субєктів) цих прав, обтяження прав на нерухоме майно та субєкта (субєктів) цих обтяжень переносяться до такого розділу.

Також, п.21 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що у разі проведення державної реєстрації прав без відкриття розділу в Державному реєстрі прав державний реєстратор за допомогою програмного забезпечення цього Реєстру до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав вносить відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав. У разі проведення державної реєстрації речових прав або обтяжень таких прав щодо обєкта нерухомого майна, обєкта незавершеного будівництва, право власності на який не зареєстровано в Державному реєстрі прав або право власності на який не підлягає державній реєстрації відповідно до закону, а також проведення державної реєстрації іпотеки майнових прав на нерухомість, будівництво якої не завершене, державний реєстратор вносить відповідні відомості про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про обєкти та субєктів цих прав до спеціального розділу Державного реєстру прав.

Пунктами 35-37 Постанови Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 визначено, що державна реєстрація обтяжень, накладених під час примусового виконання рішень відповідно до закону, проводиться державним виконавцем без подання заяви заявником. Державний виконавець за допомогою програмних засобів ведення Державного реєстру прав формує заяву в електронній формі з обовязковим долученням до неї електронних копій оригіналів документів, необхідних для такої реєстрації, виготовлених шляхом сканування, або оригіналів електронних документів з обовязковим накладенням власного електронного цифрового підпису. Державний реєстратор здійснює розгляд заяви в електронній формі відповідно до цього Порядку з прийняттям відповідних рішень.

Частини 1-2 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачали, що у державній реєстрації прав та їх обтяжень може бути відмовлено у разі, якщо: 1) заявлене речове право, обтяження не підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону; 2) заява про державну реєстрацію прав подана неналежною особою; 3) подані документи не відповідають вимогам, встановленим цим Законом; 4) подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обтяження; 5) наявні суперечності між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженнями; 6) наявні зареєстровані обтяження речових прав на нерухоме майно; 7) заяву про державну реєстрацію обтяжень щодо попереднього правонабувача подано після державної реєстрації права власності на таке майно за новим правонабувачем; 8) після завершення строку, встановленого частиною третьою статті 23 цього Закону, не усунені обставини, що були підставою для прийняття рішення про зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав; 9) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень під час вчинення нотаріальної дії з нерухомим майном, обєктом незавершеного будівництва подано не до нотаріуса, який вчинив таку дію; 10) заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень в електронній формі подано особою, яка згідно із законодавством не має повноважень подавати заяви в електронній формі; 11) заявником подано ті самі документи, на підставі яких заявлене речове право, обтяження вже зареєстровано у Державному реєстрі прав.

За наявності підстав для відмови в державній реєстрації прав державний реєстратор приймає рішення про відмову в державній реєстрації прав.

Рішення про відмову в державній реєстрації прав повинно містити вичерпний перелік обставин, що стали підставою для його прийняття.

Частиною 4 статті 24 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачалося, що відмова в державній реєстрації прав з підстави, зазначеної у пункті 6 частини першої цієї статті, не застосовується у разі:

1) державної реєстрації речових прав на нерухоме майно на підставі рішення суду щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно;

2) державної реєстрації права власності на нерухоме майно з відкриттям розділу в Державному реєстрі прав та перенесенням щодо такого права власності обтяження, державну реєстрацію якого проведено у спеціальному розділі Державного реєстру прав;

3) державної реєстрації права власності на нерухоме майно, що набувається у результаті його примусової реалізації відповідно до закону.

Стаття 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» визначала, що у разі зміни ідентифікаційних даних субєкта права, відомостей про обєкт нерухомого майна, у тому числі зміни його технічних характеристик, виявлення технічної помилки в записах Державного реєстру прав чи документах, виданих за допомогою програмних засобів ведення цього реєстру (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), за заявою власника чи іншого правонабувача, а також у випадку, передбаченому підпунктом "в" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, вносяться зміни до записів Державного реєстру прав. У разі якщо помилка в реєстрі впливає на права третіх осіб, зміни до Державного реєстру прав вносяться на підставі відповідного рішення суду. Подання та отримання документів за заявою про внесення змін до записів Державного реєстру прав здійснюються у порядку, передбаченому для державної реєстрації прав. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. У разі скасування судом документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав до 1 січня 2013 року, або скасування записів про державну реєстрацію прав, інформація про які відсутня в Державному реєстрі прав, запис про державну реєстрацію прав вноситься до Державного реєстру прав та скасовується. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про внесення змін до запису Державного реєстру прав, про взяття на облік безхазяйного нерухомого майна відповідний запис скасовується. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про відмову в державній реєстрації прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування відповідного рішення та відновлюється розгляд документів за відповідною заявою у сфері державної реєстрації прав.

У відповідності до ч.2 ст.27 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація обтяжень проводиться в тому числі на підставі: 1) рішення суду щодо обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили; 2) рішення державного виконавця щодо обтяження речових прав на нерухоме майно.

За таких обставин, оскільки внесення відомостей до реєстру прав власності здійснено на підставі рішення суду, яке містило відомості про належність майна на праві власності іншій особі при наявності в державному реєстрі відомостей про обтяження нерухомого майна, з урахуванням вимог законодавства, викладених вище,- дії державного виконавця станом на момент проведення державної реєстрації обтяжень були правомірними, і підстав для зобов`язання державного виконавця скасувати запис про обтяження майна боржника від 16 серпня 2016 року суд не вбачає.

Крім того, з урахуванням постановленої судом ухвали про виправлення помилки та ухвали про скасування заходів забезпечення позову не вбачає суд і підстав для відновлення порушених прав іншим шляхом, оскільки надана представником заявника інформаційна довідка № 73090046 від 16 листопада 2016 року містить відомості про припинення обтяження 13 вересня 2016 року і права заявника в цій частині не є порушеними.

Також, враховуючи те, що матеріали справи не містять понесення сторонами у справі судових витрат, Законом України «Про судовий збір» не передбачено сплати судового збору при звернення до суду зі скаргою на дії державного виконавця, вчинені в процесі виконання рішення суду - судові витрати, пов`язані з розглядом скарги в порядку ст.388 ЦПК України з заявника не стягуються.

Керуючись ст. 210, 386-387 ЦПК України, суд -

ухвалив:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на постанову Державного виконавця Новомосковського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області ОСОБА_2 за участю заінтересованої особи ОСОБА_4 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Ухвала в повному обсязі виготовлена 30 листопада 2015 року.

Суддя Д.О. Парфьонов