У Х В А Л А

№ 133/837/16-ц

07.07.2016

КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ

В складі головуючого судді Сороки Д.В.

за участю секретаря Назарчук А.Д.

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Козятині

справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Козятинської міської ради Вінницької області ,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до ОСОБА_2 про визначення місця проживання малолітньої дитини, третя особа - орган опіки та піклування при виконавчому комітеті Козятинської міської ради Вінницької області.

Представник відповідача - ОСОБА_3 у попередньому судовому засіданні подав до суду клопотання про закриття провадження у справі у зв»язку з непідсудністю.

Своє клопотання мотивував тим , що в провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 (громадянина України) до ОСОБА_2 (громадянки ОСОБА_4 Федерації) про визначення місця проживання малолітньої дитини з його батьком.

ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами справ з іноземним елементом» визначено:

Визначення поняття "іноземний елемент" наведено у пункті 2 частини першої статті 1 Закону України "Про міжнародне приватне право". Іноземний елемент - ознака, яка характеризує приватноправові відносини, що регулюються цим Законом, та виявляється в одній або кількох з таких форм:

- хоча б один учасник правовідносин є громадянином України, який проживає за межами України, іноземцем, особою без громадянства або іноземною юридичною особою;

- об'єкт правовідносин знаходиться на території іноземної держави;

- юридичний факт, який створює, змінює або припиняє правовідносини, мав чи має місце на території іноземної держави.

Підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України (частина перша статті 414 ЦПК).

Слід звернути увагу на те, що питання про підсудність судам України справ з іноземним елементом може визначатися і на момент відкриття провадження у справі, і у попередньому судовому засіданні.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається на момент відкриття провадження у справі, незважаючи на те що в ході провадження у справі підстави для такої підсудності відпали або змінилися, крім випадків, передбачених у статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" (частина перша статті 75 Закону України "Про міжнародне приватне право"). При цьому суд відмовляє у відкритті провадження у справі, якщо у суді чи іншому юрисдикційному органі іноземної держави є справа зі спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, що передбачено пунктом 3 частини другої статті 122 ЦПК.

Підсудність судам України справ з іноземним елементом визначається у попередньому засіданні відповідно до статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право відповідно до якої суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у таких випадках:

1)якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи з іноземним елементом судам України, крім випадків, передбачених у статті 77 цього Закону;

2)якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача:

3)у справах про відшкодування шкоди, якщо її було завдано на території України;

4)якщо у справі про сплату аліментів або про встановлення батьківства позивач має місце проживання в Україні:

5)якщо у справі про відшкодування шкоди позивач-фізична особа має місце проживання в Україні або юридична особа-відповідач - місцезнаходження в Україні;

6)якщо у справі про спадщину спадкодавець у момент смерті був громадянином України або мав в Україні останнє місце проживання;

7)дія або подія, що стала підставою для подання позову, мала місце на території України;

8)якщо у справі про визнання безвісно відсутнім або оголошення померлим особа мала останнє відоме місце проживання на території України:

9)якщо справа окремого провадження стосується особистого статусу або дієздатності громадянина України;

10)якщо справа проти громадянина України, який за кордоном діє як дипломатичний агент або з інших підстав має імунітет від місцевої юрисдикції, відповідно до міжнародного договору не може бути порушена за кордоном;

11)в інших випадках, визначених законом України та міжнародним договором України.

Визначення підсудності справ з іноземним елементом залежить від категорії спору. При вирішенні питання про підсудність справ судам України також мають враховуватися вимоги загальної, альтернативної, договірної, виключної підсудності.

Справи з іноземним елементом підсудні судам України у разі застосування сторонами договірної підсудності. Домовленість сторін щодо підсудності має бути досягнута у письмовій формі.

Якщо сторони передбачили своєю угодою підсудність справи судам України, спір підлягає вирішенню в судах загальної юрисдикції України (пункт 1 частини першої статті 76 Закону України "Про міжнародне приватне право") з урахуванням вимог глави 1 розділу III та статті 414 ЦПК. Водночас підсудність справ з іноземним елементом, установлена статтею 77 Закону України "Про міжнародне приватне право", не може бути змінена угодою сторін.

Відкриваючи провадження у справі, суд має з'ясувати, чи була досягнута договірна підсудність між сторонами.

Вирішуючи питання про визначення місця проживання дитини, слід керуватися положеннями Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховною Радою УРСР від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ. Конвенції про юрисдикцію, право, що застосовується, визнання, виконання та співробітництво щодо батьківської відповідальності та заходів захисту дітей від 19 жовтня 1996 року, до якої Україна приєдналась із заявами та застереженнями відповідно до Закону України від 14 вересня 2006 року № 136-V, Конвенції про контакт з дітьми від 15 травня 2003 року, ратифікованої Законом від 20 вересня 2006 року № 166-V. Конвенції про цивільно-правові аспекти міжнародного викрадення дітей від 25 жовтня 1980 року, до якої Україна приєдналась із заявою відповідно до Закону України від 11 січня 2006 року № 3303-ІV, Європейської конвенції про визнання та виконання рішень стосовно опіки над дітьми та про поновлення опіки над дітьми від 20 травня 1980 року, ратифікованої із заявами та застереженнями Законом від 6 березня 2008 року № 135-VІ, а також міждержавними договорами України та остаточними рішеннями Європейського суду з прав людини.

Представник позивача - ОСОБА_6 просить відмовити у задоволенні зазначеного клопотання та до суду надала письмові заперечення .

Представник третьої особи просить вирішити зазначене клопотання відповідно до закону .

Заслухавши клопотання представника відповідача, думку представника позивача, третьої особи , письмові докази , суд прийшов до висновку , що в задоволенні клопотання необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до ст. 205 ЦПК України , суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо:

1) справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства;

2) набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав;

3) позивач відмовився від позову і відмова прийнята судом;

4) сторони уклали мирову угоду і вона визнана судом;

5) є рішення третейського суду, прийняте в межах його компетенції, з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, за винятком випадків, коли суд відмовив у видачі виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду або повернув справу на новий розгляд до третейського суду, який ухвалив рішення, але розгляд справи у тому самому третейському суді виявився неможливим;

6) померла фізична особа, яка була однією із сторін у справі, якщо спірні правовідносини не допускають правонаступництва;

7) ліквідовано юридичну особу, яка була однією із сторін у справі.

Відповідно до ст.414 ЦПК України , підсудність судам України цивільних справ з іноземним елементом визначається ЦПК, законом або міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України .

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 76 Закону України "Про міжнародне приватне право" суди можуть приймати до свого провадження і розглядати будь-які справи з іноземним елементом у випадку, якщо на території України відповідач у справі має місце проживання або місцезнаходження, або рухоме чи нерухоме майно, на яке можна накласти стягнення, або знаходиться філія або представництво іноземної юридичної особи-відповідача.

Відповідно до довідки начальника ВАДР УДМС України у Вінницькій області відповідач по справі ОСОБА_2 зареєстрована в ІНФОРМАЦІЯ_1.

Відповідно до п.2 ч.1 ст. 77 Закону України "Про міжнародне приватне право",підсудність судам України є виключною у таких справах з іноземним елементом:, якщо у справі, яка стосується правовідносин між дітьми та батьками, обидві сторони мають місце проживання в Україні.

ОСОБА_5 спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-754/0/4-13 «Про практику розгляду судами справ з іноземним елементом» визначено,що при вирішенні справ про визначення місця проживання дитини слід керуватися статтею 66 Закону України «Про міжнародне приватне право».

При розгляді спорів про визначення місця проживання дитини за участю іноземців судам слід керуватися «законом суду», тобто у визначенні підсудності може застосовуватися загальна територіальна, альтернативна, виключна та договірна підсудність.

Відповідно до ст. 66 Закону України «Про міжнародне приватне право»,права та обов'язки батьків і дітей визначаються особистим законом дитини або правом, яке має тісний зв'язок із відповідними відносинами і якщо воно є більш сприятливим для дитини.

Крім того, представник відповідача , заявляючи клопотання про закриття провадження по справі, не навів жодної підстави , зазначеної в ст.205 ЦПК України .

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку , що в задоволенні клопотання представника відповідача необхідно відмовити .

Керуючись ст. ст. 109, 205,414 ЦПК України, Закону України "Про міжнародне приватне право", -

У Х В А Л И В :

Відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача - ОСОБА_3про закриття провадження у справі у зв'язку з непідсудністю.

Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку до Апеляційного суду Вінницької області через Козятинський міськрайонний суд Вінни цької області протягом 5 днів з дня проголошення ухвали .

СУДДЯ : підпис

З оригіналом вірно:

СУДДЯ - СЕКРЕТАР-

Дата документу 07.07.2016