Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/7957/16-ц
Провадження 4-с/711/91/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 жовтня 2016 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого - судді Позарецької С.М.

при секретарі Семиволос І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні залі суду м. Черкаси скаргу ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження, -

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду із скаргою про визнання дій головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження. Зазначено, що рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.09.2013р., змінено рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.11.2013р., - вирішено стягувати з ОСОБА_1 аліменти на навчання дочки на період її навчання з 29.07.2013р. та до закінчення навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років.

У виконавчому листі, виданному за заявою стягувача, зазначено строк пред»явлення виконавчого документу до виконання на час навчання, але не довше, ніж до досягнення 23 років.

Згідно із даними довідки навчального закладу період навчання дочки становить з 2012р. по 2015р.

Таким чином, скаржник вважає, що у ОСОБА_2 було право пред»явити виконавчий лист до закінчення навчання, чого нею зроблено не було.

Всупереч ч.1 п.1 ст. 26 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець 23.08.2016р. виніс постанову про відкриття виконавчого провадження, зазначивши, що заява про примусове виконання рішення подана 23.08.2016р., коли строк пред»явлення рішення до виконання скінчився.

Скаржник вказує, що про зазначену постанову йому стало відомо 05.09.2016р.

Таким чином, просить суд визнати дії головного державного виконавця Центрального відділу ДВС ОСОБА_3 щодо винесення постанови про відкриття виконавчого провадження від 23.08.16р. неправомірними; скасувати постанову про відкриття ВП від 23.08.16р.

В судове засідання скаржник ОСОБА_1 не з»явився, будучи належним чином повідомлений про час, дату та місце розгляду справи.

В судовому засіданні представник скаржника ОСОБА_1 адвокат ОСОБА_4 повністю підтримав скаргу та просив її задовольнити. Зазначив, що стягувачем був пропущений строк подачі виконавчого листа до органів ДВС; державним виконавцем не були перевірені строки подачі виконавчого листа і безпідставно відкрите ВП.

В судовому засіданні представник Центрального відділу ДВС м. Черкаси ГТУЮ у Черкаській області за довіреністю ОСОБА_5 заперечувала проти задоволення скарги. Вважає дії державного виконавця правомірними і просила відмовити у задоволенні скарги.

Заслухавши пояснення осіб, що беруть участь у розгляді справи, дослідивши матеріали справи за скаргою та матеріали виконавчого провадження №52029815, суд вважає, що скарга не підлягає до задоволеня за таких підстав:

встановлено, що рішенням Придніпровського райсуду м. Черкаси від 17.09.2013р. стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 аліменти на час її навчання у розмірі 800грн. щомісячно, починаючи з 29.07.2013р. та до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років. Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 07.11.2013р. вказане рішення змінене, - зменшено розмір аліментів, що підлягає до стягнення до 500грн.; в решті частині рішення залишено без змін.

На виконання вказаних судових рішень 18.08.2016р. видано виконавчий лист, у якому зазначено: «Стягувати з ОСОБА_1 15.08.1965р. народження на користь ОСОБА_2, 14.04.1995р. народження аліменти на час її навчання, у розмірі 500грн. шомісячно, починаючи з 29.07.2013р. та до закінчення нею навчання, але не довше ніж до досягнення нею 23 років.». Крім того, виконавчий лист містить посилання на те, що рішення набрало законної сили 07.11.2013р. і строк пред»явлення виконавчого листа до виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Як вбачається із заяви про відкриття виконавчого провадження, ОСОБА_2, 14.04.1995р. народження (стягувач) - 22.08.2016р. подала до Центрального відділу ДВС дану заяву у відповідності до ст.ст. 19, 25 ЗУ «Про виконавче провадження», просила відкрити виконавче провадження і примусово виконати виконавчий лист №2/711/2299/13 (№711/6641/13ц) від 18.08.2016р.

Постановою головного державного виконавця Матейчук О.В. від 23.08.2016р. за вказаним виконавчим документом відкрито виконавче провадження №52029815, про що повідомлено боржнику ОСОБА_1 та стягувачу ОСОБА_2

Крім того, встановлено, що боржник за викликами державного виконавця прибував до державного виконавця і надавав усні пояснення з приводу виконання за виконавчим листом. При досліджені матеріалів виконавчого провадження, судом не встановлено наявність будь-яких документів/письмових пояснень тощо, які б були надані боржником і стосувалися його заперечень проти виконання виконавчого листа.

Закон України «Про виконавче провадження» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) визначає умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку.

Виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (ст. 1 Закону в ред., що діяла на час виниклих правовідносин).

Стаття 19 ЗУ (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) визначає підстави для відкриття виконавчого провадження, в т.ч. за заявою стягувача про примусове виконання рішення.

Як передбачено статтею 25 ЗУ (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин), державний виконавець зобов»язаний прийняти до виконання виконавчий документ і відкрити виконавче провадження, якщо не закінчився строк пред»явлення такого документа до виконання, він відповідає вимогам, передбаченим цим Законом, і пред»явлений до виконання до відповідного органу ДВС. Державний виконавець протягом трьох робочих днів з дня надходження до нього виконавчого документа виносить постанову про відкриття виконавчого провадження.

Статтею 11 Закону ред., що діяла на час виниклих правовідносин) визначені обов»язки і права державних виконавців, а статтею 12 права і обов»язки сторін виконавчого провадження. Зокрема, сторони ВП, в т.ч. боржник, - мають право подавати додаткові матеріали, заявляти клопотання, брати участь у провадженні виконавчих дій, давати усті та письмові пояснення, висловлювати свої доводи та міркування з усіх питань, що виникають в ході виконавчого провадження тощо.

Відповідно до ч.1 п.2 ст. 22, ч.3 ст. 22 ЗУ (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) виконавчі документи можуть бути пред'явлені до виконання протягом року, якщо інше не передбачено законом. Рішення про стягнення періодичних платежів (у справах про стягнення аліментів, про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом чи іншим ушкодженням здоров'я, втратою годувальника тощо) можуть бути пред'явлені для виконання протягом усього періоду, на який присуджені платежі.

Державний виконавець відмовляє у прийняття до провадження виконавчого документа, строк пред»явлення для примусового виконання якого закінчився, про що виносить відповідну постанову (ч.1 ст. 24 ЗУ). Крім того, статтею 26 ЗУ (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) передбачено випадки, коли державний виконавець відмовляє у відкритті ВП.

Таким чином, за результатами розгляду скарги, судом встановлено, що безпосередньо стягувачем ОСОБА_2 22.08.2016р. було подано до органів ДВС заяву про примусове виконання в/л. Твердження представника скаржника в судовому засіданні про те, що якоюсь іншою особою, а не стягувачем була подана відповідна заява, не знайшли свого підтвердження.

Крім того, виконавчий лист не містить посилання на кінцеву дату навчального процесу, про що зазначено у довідці від 30.05.2012р., яку долучив до даної скарги ОСОБА_1 і, яка досліджена в судовому засіданні. Навпаки, у виконавчому листі зазначено, що аліменти стягуються до закінчення стягувачем навчання, але не довше, ніж до досягнення нею 23 років. Слід звернути увагу, що на час звернення стягувача до Центрального відділу ДВС із заявою від 22.08.2016р., ОСОБА_2 23 роки не виповнилось.

Також, ні скаржником, ні його представником не надано до суду належних, допустимих та переконливих доказів про те, що ними державному виконавцеві надавались будь-які документи, які б свідчили про те, що ОСОБА_2 дійсно закінчила навчання, в т.ч. у вересні 2015 року. Не надані такі документи і до суду. Тому, суд вважає, що відсутні підстави стверджувати, що закінчився строк пред»явлення виконавчого документа для примусового виконання, що б давало підстави державному виконавцеві відмовити у відкритті ВП.

Як передбачено ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, посадові особи зобов»язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 124 Конституції України передбачено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов»язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважать, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Отже, судом в діях державного виконавця не встановлено будь-яких порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» (в ред., що діяла на час виниклих правовідносин) та Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердж. наказом МЮУ 02.04.2012 №512/5 під час відкриття виконавчого провадження №52029815 щодо виконання виконавчого листа №711/6641/13ц, виданого Придніпровським райсудом м. Черкаси 18.08.2016р. Відповідно, відсутні й підстави для скасування постанови від 23.08.2016р. Скаржником не доведено, що діями державного виконавця, в т.ч. винесеною постановою про відкриття виконавчого провадження від 23.08.2016р., порушені його права. Крім того, на час розгляду скарги, жодні платежі боржником здійснені не були.

Слід також зазначити, що процесуальні питання, пов»язані з виконаням судових рішень у цивільних справах, регламентовані розділом УІ ЦПК України. Зокрема, статтею 369 ЦПК передбачено, що виконавчий лист повністю або частково може бути визнаний судом таким, що не підлягає виконанню у разі, якщо обов'язок боржника відсутній повністю чи частково у зв'язку з його припиненням добровільним виконанням боржником чи іншою особою або з інших причин.

Таким чином, у задоволенні скарги ОСОБА_1 необхідно відмовити, оскільки викладені доводи не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду.

На підставі викладеного та, керуючись Конституцією Ураїни, Законом України Про виконавче провадження, ст.ст. 383, 396, 293, 209 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

У задоволенні скарги ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання дій головного державного виконавця Центрального відділу ДВС міста Черкаси Головного територіального управління юстиції у Черкаській області неправомірними та скасування постанови про відкриття виконавчого провадження , - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Черкаської області через суд першої інстанції, шляхом подання в пяти денний строк з моменту прийняття ухвали апеляційної скарги. Особи, які брали участь у розгляді справи, але не були присутні при оголошенні ухвали, вправі подати апеляційну скаргу в пяти денний строк з моменту отримання даної ухвали.

Головуючий: ОСОБА_6