Справа № 450/909/16-ц Провадження № 2-д/450/10/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Пустомитівський районний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Мусієвського В.Є.

при секретарі Зварич С.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів,-

встановив :

14.04.2016 року Головне територіальне управління юстиції у Львівській області звернулося в Пустомитівський районний суд Львівської області з клопотанням про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, в якому місцем проживання боржника зазначено Львівську область, Пустомитівський район, с. Оброшине, вул. Левшицького, 23.

Згідно відповіді адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України, яка отримана Пустомитівським районним судом Львівської області 10.05.2016 року, в отриманих матеріалах невірно зазначено адресу ОСОБА_1, зокрема Львівська область, Пустомитівський район, с. Оброшине, вул. Левшицького, 23, оскільки вірною є Львівська область, Пустомитівський район, с. Оброшино, вул. Левицького, 23.

У відповідності до вимог ч.1 ст. 395 ЦПК України ОСОБА_1 запропоновано у місячний строк з дня отримання повідомлення ознайомитись в суді з матеріалами клопотання та подати заперечення проти цього клопотання, однак у вказаний термін будь-яких заперечень боржником не подано, а поштова кореспонденція повернута 19.05.2016 року у звязку з відмовою адресата від одержання.

21.06.2016 року ухвалою Пустомитівського районного суду Львівської області клопотання про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів призначено до судового розгляду у відкритому судовому засіданні 08.07.2016 року о 14 год. 00 хв. Копії зазначеної ухвали скеровано Головному територіальному управлінню юстиції у Львівській області та ОСОБА_1.

Представник Головного територіального управління юстиції у Львівській області в судове засідання не зявився, не повідомив суд про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи був належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого, суду не надав.

ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, на адресу суду повернулась поштова кореспонденція з відміткою «за зазначеною адресою не проживає», однак поштове відділення, яке було відповідальним за вручення зазначеного поштового відправлення адресату, не є компетентним органом щодо вирішення питань про визначення факту проживання осіб за тими чи іншими адресами, а в матеріалах справи міститься відповідь адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України, згідно якої ОСОБА_1 зареєстрований за адресою, на яку йому було скеровано ухвалу з повідомленням про час та місце судового засідання, відтак, останній не повідомив про причини своєї неявки, хоча про час та місце розгляду справи вважається належним чином повідомлений, обґрунтованих клопотань про відкладення такого не надав.

В силу вимог ч.5 ст.395 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності сторін, які не зявились у судове засідання.

Відповідно до вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані документи суд приходить до переконання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду виходячи з наступного.

Судом встановлено, що 02.06.2015 року судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь прийнято заочне рішення, яким вирішено стягнути з ОСОБА_1 на користь БРУСП «Белгосстрах» 3 047 350,00 білоруських рублів.

Згідно зі ст. 390 ЦПК України рішення іноземного суду (суду іноземної держави; інших компетентних органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних чи господарських справ; іноземних чи міжнародних арбітражі) визнаються та виконуються в Україні, якщо їх визнання та виконання передбачено міжнародним договором, згода на обовязковість якого надана Верховною Радою України, або за принципом взаємності. У разі якщо визнання та виконання рішення іноземного суду залежить від принципу взаємності, вважається, що він існує, оскільки не доведено інше.

Відповідно до ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право» в Україні можуть бути визнані та виконані рішення іноземних судів у справах, що виникають з цивільних, трудових, сімейних та господарських правовідносин, вироки іноземних судів у кримінальних провадженнях у частині, що стосується відшкодування шкоди та заподіяних збитків, а також рішення іноземних арбітражів та інших органів іноземних держав, до компетенції яких належить розгляд цивільних і господарських справ, що набрали законної сили.

В п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражі і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» зазначено, що клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

Згідно ст. 53 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від від 22.01.1993 року, учасниками якої є Україна та Республіка Білорусь, клопотання про дозвіл примусового виконання рішення подається в компетентний суд Договірної Сторони, де рішення підлягає виконанню. Воно може бути подано й у суд, що виніс рішення в справі в першій інстанції. Цей суд направляє клопотання судові, компетентному винести рішення по клопотанню. До клопотання додаються: рішення або його засвідчена копія, а також офіційний документ про те, що рішення набуло законної сили і підлягає виконанню або про те, що воно підлягає виконанню до набуття законної сили, якщо це не випливає із самого рішення; документ, з якого випливає, що сторона, проти якої було винесене рішення, що не прийняла участі в процесі, була в належному порядку і вчасно викликана в суд, а у випадку її процесуальної недієздатності була належним чином представлена; документ, що підтверджує часткове виконання рішення на момент його пересилання; документ, що підтверджує угоду сторін, по справах договірної підсудності.

Як вбачається із довідки, наданої судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь, ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду справи у відповідності із нормами Цивільно-процесуального кодексу Республіки Білорусь і йому була вручена копія позовної заяви, підтвердження належного його повідомлення міститься у матеріалах справи.

Враховуючи наведене вище, суд прийшов до переконання, що ОСОБА_1 був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи іноземним судом, відповідно до норм міжнародного права, що стверджується поданими доказами. Підстав для відмови у задоволенні клопотання про надання дозволу на примусове виконання заочного рішення іноземного суду у відповідності до ст.396 ЦПК України не встановлено.

Згідно ч.7 ст.395 ЦПК України якщо рішення іноземного суду вже виконувалося раніше, суд визначає, в якій частині чи з якого часу воно підлягає виконанню.

Заочне рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року не виконувалось.

Згідно довідки, наданої судом Мінського району Мінської області Республіки Білорусь заборгованість ОСОБА_1 за даним судовим рішенням складає 3 047 350,00 білоруських рублів.

Відповідно до ч.2 ст.54 Конвенції про правову допомогу і правові відносини у цивільних, сімейних і кримінальних справах від від 22.01.1993 року суд, що розглядає клопотання про визнання і дозвіл примусового виконання рішення, обмежується встановленням того, що умови, передбачені цією Конвенцією, дотримані. У випадку, якщо умови дотримані, суд виносить рішення про примусове виконання.

Відтак, оскільки заочне рішення іноземного суду ще не виконувалось на території Республіки Білорусь, суд прийшов до висновку про надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь БРУСП «Белгосстрах» 3 047 350,00 білоруських рублів.

Разом із тим, відповідно до ч.8 ст.395 ЦПК України, якщо в рішенні іноземного суду суму стягнення зазначено в іноземній валюті, суд, який, розглядає це клопотання, визначає суму в національній валюті за курсом Національного банку України на день постановлення ухвали.

01.07.2016 року в Республіці Білорусь була проведена деномінація національної валюти, старі банкноти були замінені на нові у співвідношенні 10 000,00 до 1, зазначена обставина є загальновідомою, а тому не потребує доказування у відповідності до ч.2 ст.61 ЦПК України.

Відтак, станом на теперішній час зазначену суму боргу ОСОБА_1 у розмірі 3 047 350,00 білоруських рублів слід перерахувати із врахуванням вказаного вище співвідношення 10 000,00 до 1, що становитиме 304,74 білоруських рублів, які в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 08.07.2016 року становлять 3 757,44 гривень.

На підставі викладеного, беручи до уваги наведені обставини та встановлені факти суд прийшов до переконання, що клопотання Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів підлягає до задоволення.

Згідно ст.398 ЦПК України на підставі рішення іноземного суду та ухвали про надання дозволу на його примусове виконання, що набрала законної сили, суд видає виконавчий лист, який надсилається для виконання в порядку, встановленому законом.

Керуючись ст. ст. 61, 208, 210, 390-398 ЦПК України, ст. 81 Закону України «Про міжнародне приватне право», суд, -

ухвалив :

Клопотання Головного територіального управління юстиції у Львівській області про визнання і надання дозволу на примусове виконання на території України заочного рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів - задовольнити.

Надати дозвіл на примусове виконання на території України рішення суду Мінського району Мінської області Республіки Білорусь від 02.06.2015 року шляхом стягнення з ОСОБА_1 на користь БРУСП «Белгосстрах» 3 047 350,00 білоруських рублів, що в еквіваленті до національної валюти за курсом Національного Банку України на день постановлення ухвали, тобто станом на 08.07.2016 року, становить 3 757,44 гривень.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Львівської області протягом 5-ти днів з дня її проголошення або отримання копії.

СуддяОСОБА_2