Справа № 369/6350/15-ц Головуючий у І інстанції Усатов Д. Д.
Провадження № 22-ц/780/3573/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 19 06.07.2016
РІШЕННЯ

Іменем України

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області у складі:

головуючого судді - Антоненко В.І.,

суддів: Ігнатченко Н.В., Поліщука М.А.,

за участю секретаря Петленко І.О.,

розглянула у відкритому судовому засіданні у м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання права власності на земельну ділянку.

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення сторін, вивчивши матеріали цивільної справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

в с т а н о в и л а :

У червні 2015 року позивач ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2, треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання права власності на земельну ділянку. Свої позовні вимоги позивач обґрунтовувала тим, що їй належала на праві приватної власності земельна ділянка площею 0,0817 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, кадастровий номер :02:002:5088, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯИ № 2341788, виданим на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3582 від 20 грудня 2012. 22 вересня 2014 року батько позивача ОСОБА_6, який діяв на підставі довіреності від імені позивачки, уклав з ОСОБА_2 договір купівлі-продажу земельної ділянки. При цьому позивач зазначає, що оскаржуваний договір купівлі-продажу земельної ділянки було укладено без її відома та згоди, внаслідок зловмисної домовленості її представника ОСОБА_6 та відповідача. Позивач наголошувала, що про існування договору купівлі-продажу земельної ділянки площею 0,0817 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, вона дізналась лише після смерті батька. Позивачем також зазначено, що батько та сестра нічого не повідомляли позивачці про укладення між ними договору купівлі-продажу земельної ділянки. Вона дійсно уповноважила свого батька на представництво її інтересів з питань, пов»язаних із належною їй земельною ділянкою площею 0,0817 га, та з питань пов»язаних з будівництвом на вказаній земельній ділянці, оскільки вона проживала та навчалась за межами України. Після набуття права власності на спірну земельну ділянку вона дійсно спочатку мала намір відчужити її. Проте після погіршення здоров»я її матері ОСОБА_7 батько позивачки запропонував розпочати будівництво садового будинку на вказаній земельній ділянці. Позивач вважала, що між її батьком та відповідачкою існувала умисна домовленість, посилаючись на те, що ОСОБА_6 не повідомив позивачку про відчуження земельної ділянки площею 0,0817 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада. До смерті ОСОБА_6 батька позивача остання була впевнена в тому, що є власницею земельної ділянки і що садовий будинок будується на земельній ділянці, що належала їй на праві приватної власності. Посилаючись на вищевикладене та норми закону, позивач просила суд: визнати договір-купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0817 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, кадастровий номер :02:002:5088 від 22 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4 зареєстрований в реєстрі за № 869 - недійсним. Визнати за нею право власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, кадастровий номер :02:002:5088. Судові витрати покласти на відповідача.

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 року позов задоволено. Визнано договір-купівлі продажу земельної ділянки площею 0,0817 га, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, кадастровий номер :02:002:5088 від 22 вересня 2014 року, укладений між ОСОБА_3 від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_6 та ОСОБА_2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 869 недійсним.Визнано за ОСОБА_3, ІПН НОМЕР_1 право власності на земельну ділянку площею 0,0817 га, з цільовим призначенням для ведення індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада, кадастровий номер :02:002:5088.

В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права та невідповідність висновків суду обставинам справи.

Апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до положень ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обгрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

По справі встановлено, що позивачу на праві приватної власності на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 2341788, виданого на підставі розпорядження Києво-Святошинської районної державної адміністрації № 3582 від 20 грудня 2012 р. та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 12023, належала земельна ділянка з кадастровим номером :02:002:5088, цільове призначення - для індивідуального садівництва, що розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада. 16 липня 2013 року позивачкою на імя її батька ОСОБА_6 була видана довіреність, посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_8 та зареєстрована в реєстрі за № 708.Згідно вказаної довіреності позивачка уповноважила ОСОБА_6 бути її представником в будь-яких органах державної влади та місцевого самоврядування, підприємствах, установах, організаціях, всіх форм власності, громадських установах і організаціях, у відповідних державних адміністраціях , в органах нотаріату, в проектних та будівельних, органах архітектури, пожежних, санітарних установах, установах енерго-водо-газопостачання, установах зв'язку, ЖЕК, в Бюро технічної інвентаризації, в органах ДПА з усіх без винятку питань, що стосуватимуться її земельної ділянки, повязаних з її продажем; повязаних з будівництвом на земельній ділянці житлового будинку. Для чого представнику були надані наступні повноваження: бути представником у реєстраційній службі з питань реєстрації права власності на земельну ділянку, подавати від імені позивачки необхідні документи, заяви, бути представником у Відділі Держземагентства, одержувати документи, в тому числі, рішення, дозволи, витяги тощо; продати земельну ділянку, визначаючи ціну та інші умови договору на власний розсуд, замовляти та отримувати документи щодо земельної ділянки, розписуватись за позивачку в документах та в їх одержанні, одержати належні позивачці від продажу земельні ділянки гроші, вчиняти інші юридично значимі дії, необхідні для вчинення такого роду повноважень. Отже, позивачем була видана ОСОБА_6 довіреність на управління та розпорядження земельною ділянкою.

22 вересня 2014 року між ОСОБА_3 від імені та в інтересах якої діяв ОСОБА_6 на підставі довіреності посвідченої ОСОБА_8, приватним нотаріусом Київського міського округу 16 липня 2013 року за реєстровим № 708, та ОСОБА_2 було укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу та зареєстровано в реєстрі за № 869. Відповідно до п.1.1. договору купівлі-продажу земельної ділянки, продавець передає, а покупець приймає у власність земельну ділянку, площею 0,0817 га, яка розташована за адресою: Київська область, Києво-Святошинський район, Чабанівська селищна рада. Право власності відповідача на земельну ділянку зареєстроване в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22 вересня 2014 року , про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності індексний номер 27102230 від 22 вересня 2014 р. На виконання умов договору купівлі-продажу земельної ділянки від 22 вересня 2014 р. відповідач перерахувала на розрахунковий рахунок, відкритий на імя позивача, грошові кошти у розмірі 290 000 грн., про що свідчать банківські квитанції. 22 вересня 2014 року ОСОБА_6 видав довіреність на імя ОСОБА_9, якою уповноважив останню від свого імені прийняти в дар спірну земельну ділянку та вчинити всі необхідні юридично значимі дії повязані з цим .

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд виходив з положень ст.ст. 203, 232, 388 ЦК України та прийшов до висновку, що права позивача порушені відповідачем, а тому позов є обґрунтованим та доведеним.

Для визнання правочину недійсним на підставі ч. 1 ст. 232 ЦК України необхідно встановити умисел у діях представника: усвідомлення представником того, що він вчиняє правочин усупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з другою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

Ухвалюючи рішення про задоволення позову, суд вважав доведеним, що представник позивачки при укладенні оспорюваного договору діяв всупереч інтересам довірителя.

З таким висновком суду погодитись не можна, оскільки він не відповідає вимогам закону та обставинам справи, не ґрунтується на доказах, а лише на припущеннях.

З матеріалів справи вбачається, що позивачка 16 липня 2013 року видала довіреність на ім.»я свого батька ОСОБА_6 на право розпорядження належною їй земельною ділянкою і в подальшому цю довіреність не скасовувала, а даний позов пред»явила лише після смерті ОСОБА_6, який помер 28 січня 2015 року і після його смерті відкрилась спадщина на належне йому майно.

Відповідно до положень ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно з ро»ясненнями п.22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 6 листопада 2009 року №9 «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» для визнання правочину недійсним на підставі ст.. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

По справі не надано жодних доказів, які б свідчили про наявність зловмисної домовленості батька позивачки при укладенні оспорюваного договору.

Враховуючи, що договір укладався між членами однієї родини (ОСОБА_6 батько позивачки, відповідачка ОСОБА_2 сестра позивачки), що після укладення оспорюваного договору ОСОБА_2 переоформив спірну земельну ділянку на своє ім»я та здійснював на ній будівництво будинку, у якому проживав до дня смерті, колегія суддів прийшла до висновку, що в діях ОСОБА_2 не доведено наявність умислу на вчинення правочину всупереч інтересам довірителя та бажання їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя.

За таких обставин у суду відсутні правові підстави для задоволення позову, у зв»язку з чим рішення суду підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 309, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити .

Рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25 квітня 2016 рокускасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу земельної ділянки недійсним та визнання права власності на земельну ділянку відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді