Головуючий суду 1 інстанції - ОСОБА_1
Доповідач - Авалян Н.М.
Справа № 414/1221/14-ц
Провадження № 22ц/782/1020/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року місто Сєвєродонецьк

Апеляційний суд Луганської області у складі колегії суддів судової палати у цивільних справах:

головуючого судді - Авалян Н.М.

суддів Кострицького В.В., Стахової Н.В.

за участю секретаря - Коротенка С.В.

представника заявника - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_3 на ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 06 грудня 2016 року в справі за поданням Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань за виконавчими документами,

встановив

12 червня 2016 року до суду звернувся державний виконавець Яцуміра А.А. з поданням про тимчасове обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_3, яким не виконано зобов'язання по виконавчим документам на суму 44740,65 грн. та який ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням суду.

Ухвалою Кремінського районного суду Луганської області від 06 грудня 2016 року подання державного виконавця задоволено. Тимчасово обмежено громадянина України ОСОБА_3 в праві його виїзду за межі України шляхом заборони перетину державного кордону України до виконання зобов'язань за виконавчими документами, без вилучення паспортного документу. Виконання ухвали покладено на Державну прикордонну службу України.

Заявник (боржник) ОСОБА_3 просить ухвалу суду скасувати та постановити нову ухвалу про відмову в задоволенні подання державного виконавця, посилаючись на відсутність передбачених законом підстав для такого обмеження, порушення судом норм матеріального та процесуального права при вирішенні справи.

В судовому засіданні представник заявника (боржника) підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Інші особи, що беруть участь у справі, в судове засідання не з'явились. Їх неявка відповідно до ч.1 ст.305 ЦПК України не перешкоджає апеляційному розгляду справи з огляду на те, що вони завчасно, належним чином повідомлені про час та місце розгляду справи.

Апеляційний суд, перевіривши відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України законність та обґрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги, вважає що апеляційна скарга підлягає задоволенню, а ухвала суду скасуванню, виходячи з наступного.

Задовольняючи подання державного виконавця, суд першої інстанції виходив з того, що боржник був обізнаний про відкриття відносно нього виконавчого провадження, але ухиляється від виконання рішення суду, що підтверджено наступними доказами: ігнорування боржником неодноразових викликів державного виконавця; актом державного виконавця про те, що за місцем проживання боржника не були відчинені двері державному виконавцю; постановою про привід боржника, яка не була виконана у зв'язку з його відсутністю за місцем проживання; відсутністю у боржника майна, на яке може бути накладено арешт. Крім того, суд виходив з великого розміру заборгованості за виконавчими документами, для погашення якої боржник не вживає жодних заходів.

Апеляційний суд вважає ці висновки суду помилковими, оскільки вони не відповідають норма матеріального та процесуального права.

Зокрема, суд першої інстанції не врахував, що законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобовязань, а за ухилення від їх виконання. У звязку з цим з метою всебічного і повного зясування усіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обовязків учасників спірних правовідносин, суду належало зясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобовязання в повному обсязі або частково.Невиконання зобовязання може бути зумовлене обєктивними причинами, до яких відноситься відсутності майна, так і субєктивними причинами, коли боржник свідомо ухиляється від виконання ? має змогу виконати зобовязання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин. Проте лише самостійне невиконання боржником зобовязань протягом строку, вказаного державним виконавцем у постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків.На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобовязань повинен вже відбутися і бути обєктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Обовязок щодо підтвердження цих обставин належними доказами покладається на державного виконавця, який ініціює встановлення тимчасового обмеження у виїзді особи за межі України.

Під час розгляду справи суд першої інстанції не звернув уваги на те, що в поданні державного виконавця вказано, що державним виконавцем перевірено і встановлено відсутність майна боржника, на яке може бути звернуто стягнення на виконання рішення суду, тобто підтверджена об'єктивна причина невиконання рішення суду. За наявності цієї обставини суд повинен був обґрунтувати, в чому він вбачає свідоме ухилення боржника від виконання рішення суду.

Суд першої інстанції прийняв до уваги в якості доказу ухилення від виконання боржником зобов'язань акти державного виконавця. Але не звернув уваги на те, що вони складені у відсутності понятих. З актів вбачається, що державний виконавець мав на меті перевірити майновий стан боржника, а відповідно до ст.15 Закону України "Про виконавче провадження" в редакції на день складання актів присутність понятих обов'язкова під час проведення огляду майна.

Також суд першої інстанції прийняв до уваги постанову в якості доказу ухилення від виконання боржником зобов'язань постанову про привід боржника від 20 жовтня 2016 року, не звернувши увагу на те, що вона була постановлена після звернення державного виконавця з поданням.

Крім того, суд не звернув уваги на те, що подання державного виконавця не погоджено начальником відділу державної виконавчої служби, що було обов'язковою умовою для розгляду подання ст.377-1 ЦПК України на час звернення до суду державного виконавця до суду.

З вказаних підстав відповідно до п.2 ч.1 ст.312 ЦПК України ухвала підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про відмову в задоволенні подання державного виконавця .І ця ухвала не підлягає касаційному оскарженню згідно з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного суду України від 23 вересня 2015 року в справі №6-716цс15.

Керуючись п.2 ч.1 ст.312, ст.ст. 313-315, 317, 319, 323-325, 327 ЦПК України,

ухвалив

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Ухвалу Кремінського районного суду Луганської області від 06 грудня 2016 року скасувати і постановити нову ухвалу наступного змісту.

Відмовити в задоволенні подання державного виконавця Кремінського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції щодо тимчасового обмеження громадянина України ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України до виконання ним зобовязань за виконавчими документами.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий Авалян Н.М

Судді Кострицький В.В.

ОСОБА_4