Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Фаловської І.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Дніпродзержинського технічного університету про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати за час вимушеного прогулу, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року,

встановила:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 10 грудня 2010 року, на підставі контракту з науково-педагогічним працівником від 10 грудня 2010 року, його було призначено на посаду доцента кафедри соціології ДДТУ, терміном з

10 грудня 2010 року по 9 грудня 2015 року. Згідно наказу від 30 листопада 2015 року його було звільнено з займаної посади 9 грудня 2015 року у зв'язку із закінченням строку трудового договору згідно п. 2 ст.36 КЗпП України.

Зазначав, що звільнення відбулося з рядом порушень, а саме, його звільнили з посади 9 грудня 2015 року наказом від 30 листопада 2015 року за 10 днів до закінчення строку дії його контракту; ректор, підписуючи наказ про звільнення, порушив вимоги п.6.2.1 контракту; його звільнили серед навчального року; наказ про звільнення суперечить вимогам Галузевої угоди між Міністерством освіти і науки, молоді та спорту України та ЦК Профспілки працівників освіти і науки на 2011-2015 роки.

Ураховуючи наведене, просив визнати недійсним та скасувати наказ від 30 листопада 2015 року про його звільнення згідно п. 2 ст. 36 КЗпП України; поновити його на роботі, на раніше займаній посаді доцента кафедри філософії та історії України; стягнути суму заборгованості по заробітній платі за час вимушеного прогулу в розмірі 18 834 грн.

Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 червня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня

2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Відмовляючи в задоволенні позову, суди на підставі наданих сторонами доказів, яким дали оцінку відповідно до ст. 212 ЦПК України, встановили фактичні обставини справи та прийшли до вірного висновку, що звільнення позивача проведено з дотриманням норм трудового законодавства.

Судами встановлено, що трудовий договір укладався у формі контракту, за умовами якого термін роботи позивача встановлено з 10 грудня 2010 року по 9 грудня 2015 року, наказу про прийняття на роботу, в якому зазначено наведений термін роботи позивача на підставі його заяви від

9 грудня 2010 року, в якій останній власноручно зазначив термін роботи саме до 9 грудня 2015 року. Після закінчення строку дії договору роботодавець мав право на його розірвання. Звільнення з наведених підстав не передбачає попередньої згоди профспілкового комітету.

Доводи касаційної скарги аналогічні доводам апеляційної скарги , які суд апеляційної інстанції перевірив та вірно відхилив.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити, рішення Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 2 червня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 27 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

І.М.Фаловська