Провадження № 2/756/3014/16
рішення

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

ЗАОЧНЕ

20 грудня 2016 року Оболонський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Жука М.В.,

при секретарі Ільченко Ю.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ОСОБА_2, третя особа Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Універсальна» (далі - ПАТ «СК «Універсальна»), про відшкодування матеріальної та моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_1 зазначає, 30.11.2010 року ОСОБА_2 керуючи автомобілем «Samand LX» д.н.з. НОМЕР_5 здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який приходиться їй братом, внаслідок чого останній загинув. За фактом наїзду, 03.10.2011 року було відкрито кримінальну справу де її визнано потерпілою, як рідну сестру загиблого, однак вказана кримінальна справа 15.11.2012 року закрита за відсутністю в діях ОСОБА_2 складу злочину.

Враховуючи, що вона понесла витрати на поховання брата, спорудження надгробного пам'ятника, крім того втрата брата завдала їй моральних страждань, ОСОБА_1 просить суд стягнути на її користь з ОСОБА_2 23 258 грн. 32 коп. матеріальної шкоди та 15 000 грн. компенсації моральної шкоди.

Представник позивача у судове засідання не з'явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного розгляду справи не заперечує.

Відповідач та представник третьої особи ПАТ «СК «Універсальна» у судове засідання не з'явилися, про день, час та місце судового засідання повідомлялися належним чином шляхом надіслання повістки на зареєстроване місце проживання відповідача та місце знаходження третьої особи, тому відповідно до ч. 5 ст. 74 ЦПК України вважаються такими, що повідомлені належним чином, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи у їх відсутність до суду не надходило.

Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову, виходячи з наступного.

Судом установлено, що 30.11.2010 року близько 18 год. 50 хв. на 2-му км автодороги «Західний під'їзд м. Хмельницького напроти АЗС «Укр-Петроль», водій ОСОБА_2 керуючи автомобілем марки «Samand LX» д.н.з. НОМЕР_5 рухаючись в напрямку міста Хмельницького, здійснив наїзд на пішохода ОСОБА_3, який знаходився на проїзній частині дороги. Внаслідок наїзду пішохід ОСОБА_3 загинув.

Постановою старшого слідчого ВР ДТП СУ УМВС України у Хмельницькій області від 03.03.2015 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 00640 від 01.08.2013 року за ч. 2 ст. 286 КК України, закрито, у зв'язку з відсутністю в діях водія ОСОБА_2 складу кримінального правопорушення.

На момент ДТП цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «Samand LX» д.н.з. НОМЕР_5 ОСОБА_2 була застрахована ПАТ «СК «Універсальна» відповідно до полісу обов'язкового страхування (т. 1 а.с. 70).

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу автомобіль марки «Samand LX» д.н.з. НОМЕР_5 належить ОСОБА_2 (т. 1 а.с. 69).

ОСОБА_1 приходиться рідною сестрою загиблому під час ДТП, що відбулась 30.11.2010 року близько 18 год. 50 хв. на 2-му км автодороги «Західний під'їзд міста Хмельницького напроти АЗС «Укр-Петроль», ОСОБА_3 (т. 1 а.с. 6, 100, 101).

Відповідно до договору-замовлення на організацію та проведення поховання від 02.12.2010 року, квитанції до прибуткового касового ордеру № 1 від 02.12.2010 року ОСОБА_1 замовлено та оплачено ФОП ОСОБА_4 послуги з організації та проведення поховання померлого ОСОБА_3 на суму 2 275 грн. (т. 1 а.с. 9-11, 171, 172).

Згідно договору-замовлення на організацію та проведення поховання № 22828 від 13.12.2010 року та фіскального чека № 9910 від 13.12.2010 року ОСОБА_1 замовлено та оплачено СКП «Хмельницька міська ритуальна служба» послуги з організації та проведення поховання померлого ОСОБА_3 на суму 1 223 грн. 32 коп. (т. 1 а.с. 12, 173).

Відповідно до наряду-замовлення № 38/7 від 11.07.2013 року та платіжного доручення № Р24А90150 від 16.10.2013 року ОСОБА_1 замовлено та оплачено ПП ОСОБА_5 виготовлення та встановлення пам'ятника на загальну суму 19 760 грн. (т. 1 а.с. 14, 25, 174, 175).

Листом від 16.08.2013 року ОСОБА_1 зверталась до ОСОБА_2 з пропозицією про відшкодування їй моральної та матеріальної шкоди, вказаний лист відповідач згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення отримано 19.08.2013 року (т. 1 а.с. 16-18, 176-178).

За ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Частиною 1 ст. 14 ЦК України установлено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.

Згідно із ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 1201 ЦК України особа, яка завдала шкоди смертю потерпілого, зобов'язана відшкодувати особі, яка зробила необхідні витрати на поховання та на спорудження надгробного пам'ятника, ці витрати. Допомога на поховання, одержана фізичною особою, яка зробила ці витрати, до суми відшкодування шкоди не зараховується.

Частиною 3 ст. 1193 ЦК України передбачено, що вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання.

Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно правового висновку Верховного Суду України висловленої у постанові від 20.01.2016 року по справі № 6-2808цс15 право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред'явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Враховуючи, що у судовому засіданні установлено, що смерть рідного брата позивачки настала внаслідок наїзду автомобілем під керуванням водія ОСОБА_2, суд дійшов висновку про покладення на нього обов'язку відшкодувати позивачці документально підтверджені витрати на поховання брата та спорудження надгробного пам'ятника, оскільки нею, як особою, яка понесла ці витрати, пред'явлено вимогу безпосередньо до володільця джерела підвищеної небезпеки, який завдав шкоду смертю потерпілого, що узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України від 20.01.2016 року № 6-2808цс15.

Разом з цим, відповідно до ч. 1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім'єю.

Враховуючи, що позивачка не відноситься до кола рідних, які за законом мають право на відшкодування моральної шкоди, завданою смертю ОСОБА_3, належних та допустимих доказів на підтвердження того, що вона проживала із загиблим братом однією сім'єю ОСОБА_1 не надано, а матеріали справи свідчать про те, що вони проживали окремо, а саме ОСОБА_1 на момент події проживала у АДРЕСА_1 (т. 1 а.с.101, 103), а ОСОБА_3 за життя проживав у АДРЕСА_2 (т. 1 а.с. 105), суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення вимоги позову ОСОБА_1 про відшкодування моральної шкоди.

Оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору при зверненні до суду, то судовий збір відповідно до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача в дохід держави пропорційно до розміру задоволених вимог.

Керуючись ст.ст. 3, 4, 8, 10, 11, 15, 33, 57, 58, 60, 61, 88, 209, 212-215, 223, 224-227 ЦПК України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_4) 23 258 грн. 32 коп. витрат на поховання та спорудження надгробного пам'ятника.

В решті вимог позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер - НОМЕР_3) в дохід держави 232 грн. 58 коп. судового збору.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Позивачем рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя