РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 700/520/16-ц

Провадження № 2/700/247/16

01 листопада 2016 року Лисянський районний суд Черкаської області в складі: головуючого судді: Пічкур С.Д., за участю секретаря: Сіденко Н.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт. Лисянка цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Ріпківської сільської ради Лисянського району Черкаської області, ОСОБА_2, треті особи які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Лисянський районний відділ Черкаської регіональної філії «Центру державного земельного кадастру», Відділ Держгеокадастру у Лисянському районі Черкаської області, про визнання незаконним та скасування рішення Ріпківської сільської ради та скасування реєстрації права власності,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів про визнання незаконними та скасування рішення Ріпківської сільської ради та скасування реєстрації права власності.

В обґрунтування позовних вимог вказує, що після смерті батька рішенням Лисянського районного суду від 06.12.2011 року за ним визнано право власності в порядку спадкування за спадковою трансмісією на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Леніна, 38 в с. Ріпки та право користування присадибною земельною ділянкою розміром 0,53 га. Із заявою про відмову від користування присадибною земельною ділянкою або її частиною він не звертався, про факт можливого визнання належної йому спадщини відумерлою йому нічого не відомо.

Згідно рішення Ріпківської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 32/03-VI від 16.10.2014 року відповідачу надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки площею 0,64 га в с. Ріпки по вул. Леніна для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га по вул. Леніна, 36 для обслуговування житлового будинку в с. Ріпки Лисянського району Черкаської області із земель запасу не наданих у власність та користування в межах населеного пункту. Таким чином, відповідач не маючи у фактичному користуванні присадибну земельну ділянку площею 0,53 га по вул. Леніна, 38 в с. Ріпки Лисянського району Черкаської області, незаконно приватизував її, що стало причиною звернення до суду із вказаним позовом.

Відповідач в запереченні на позовну заяву зазначив, що позов він не визнає з наступних підстав. З метою реалізації права на приватизацію земельних ділянок у межах норм безоплатної приватизації він звернувся із відповідною заявою до Ріпківської сільської ради. На підставі рішення Ріпківської сільської ради від 16.10.2014 року було виготовлено та погоджено проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок, а також погоджено межі земельних ділянок. На підставі рішення Ріпківської сільської ради від 12.05.2015 року Реєстраційною службою Лисянського районного управління юстиції йому видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5822 га. Таким чином, оформлення права власності на вказані земельні ділянки відбулося в порядку, встановленому чинним законодавством, тоді як позивачем не підтверджено на підставі якого рішення органу виконавчої влади право користування на яку позивач заявляє було оформлено, а також не підтверджено факт державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою. Крім того допустима норма для приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у селах не більше 0,25 га, однак у позивача у фактичному використанні була ділянка площею 0,53 га, тобто на 0,28 га більше вказаної допустимої норми, а отже будь-яких вимог щодо неї позивач не вправі предявляти.

В судове засідання 01.11.2016 року позивач та його представник не зявились, направили суду заяву про розгляду справи без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, проти винесення заочного рішення не заперечують.

Відповідачі в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Відповідач ОСОБА_2 у запереченнях просив провести судове засідання без його участі.

Сільська рада в листі від 31.10.2016 року № 602 просили справу в судовому засіданні 01.11.2016 року розглянути без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечували.

Представники третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору, в судове засідання не зявились, про час і місце судового розгляду повідомлені належним чином.

Вивчивши матеріали справи, проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази суд, встановивши обставини справи та відповідні до них правовідносини виходить з наступного.

Відповідно до ст. 116 ЗК України набуття права на землю здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

Згідно ст. 80 та ч. 1 ст. 131 ЗК України громадяни мають право набувати у власність земельні ділянки на підставі міни, дарування, успадкування та інших цивільноправових угод.

Рішенням Лисянського районного суду Черкаської області від 06.12.2011 року за ОСОБА_1 визнано право власності в порядку спадкування за спадковою трансмісією на житловий будинок з надвірними спорудами по вул. Леніна, 38 в с. Ріпки та право користування присадибною земельною ділянкою розміром 0,53 га.

Тобто, позивач є власником житлового будинку з надвірними спорудами в с. Ріпки Лисянського району, Черкаської області, по вул. Леніна, 38, яке отримав у спадщину після смерті ОСОБА_3.

Згідно довідки сільської ради від 12. 09.2016 року № 509/1, до дня смерті ОСОБА_3, за нею рахувалася земельна ділянка площею 0,53 га. в с. Ріпки вул. Леніна, 38. Доказів вилучення вказаної ділянки у встановленому порядку сторонами суду не надано.

Згідно ч. 3 ст. 1225 ЦК України, до спадкоємців житлового будинку, інших будівель та споруд переходить право власності або право користування земельною ділянкою, яка необхідна для їх обслуговування, якщо інший її розмір не визначений заповітом.

Відповідно до ст. 63 ЗК УРСР від 08.07.1970 року, який діяв на час надання земельної ділянки померлій ОСОБА_3, визначено, що кожний колгоспний двір має право на присадибну земельну ділянку, яка надається в порядку і в межах норм, передбачених статутом колгоспу.

Присадибна земельна ділянка надається для будівництва житлового будинку, господарських будівель, під город, сад та на інші потреби. До присадибної ділянки входить вся площа, в тому числі і зайнята будівлями.

Присадибна ділянка не може передаватися в користування іншим особам або оброблятися з застосуванням найманої праці.

Право колгоспного двору на присадибну ділянку засвідчується записом в земельній шнуровій книзі колгоспу.

Згідно ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності в таких розмірах: для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селах - не більше 0,25 гектара. Розмір земельної ділянки, що передається безоплатно громадянину у власність у зв'язку з набуттям ним права власності на жилий будинок, не може бути меншим, ніж максимальний розмір земельної ділянки відповідного цільового призначення, встановлений частиною першою цієї статті (крім випадків, якщо розмір земельної ділянки, на якій розташований будинок, є меншим).

За таких обставин, в силу вимог ст. 121 ЗК України та ч. 3 ст. 1225 ЦК України позивач має право на земельну ділянку площею 0,25 га. по вул. Леніна, 38, яка необхідна для обслуговування будинку в межах норм, отже спірне рішення в цій частині не можна вважати законним та таким, що не порушує права позивача.

З цим погоджуються і самі відповідачі, де в своїх запереченнях відповідач ОСОБА_2 вказує, що допустима норма для приватизації земельної ділянки для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд у селах не більше 0,25 га, однак у позивача у фактичному використанні була ділянка площею 0,53 га, тобто на 0,28 га. більше вказаної допустимої норми, а отже будь-яких вимог щодо неї позивач не вправі предявляти.

Сільська рада взагалі позов визнала в повному обсязі, але суд приймає лише частково визнання позову цим відповідачем, оскільки саме за таких обставин буде дотримано права відповідача і позивача у відповідності до вимог законодавства.

За вимогами ст. 125 ЗК України право користування земельної ділянки виникає після одержання її власником або землекористувачем документа, що посвідчує право власності чи простійного користування, або укладання договору оренди, їх державної реєстрації та встановлення меж земельної ділянки в натурі(на місцевості).

Позивачем не підтверджено факт державної реєстрації права постійного користування земельною ділянкою, яка перевищує норму, необхідну для обслуговування житлового будинку.

Згідно ч. 1, ч. 3 ст.152 ЗК України держава забезпечує громадянам рівні умови захисту прав власності на землю; захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється шляхом застосування інших, передбачених законом, способів.

В силу ч. 1 ст. 155 ЗК України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Рішенням Ріпківської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 32/03-VI від 16.10.2014 ОСОБА_2 надано дозвіл на виготовлення проекту із землеустрою, що посвідчує право власності на земельні ділянки площею 0,64 га. в с. Ріпки по вул. Леніна для ведення особистого селянського господарства та 0,25 га по вул. Леніна, 36 для обслуговування житлового будинку в с. Ріпки Лисянського району Черкаської області із земель запасу не наданих у власність та користування в межах населеного пункту.

На підставі рішення Ріпківської сільської ради від 12.05.2015 року Реєстраційною службою Лисянського районного управління юстиції йому видано свідоцтво про право власності на земельну ділянку для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 0,2500 га та свідоцтво про право власності на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства площею 0,5822 га.

З огляду на викладене, позовні вимоги підлягають до частково задоволення, щодо скасування спірного рішення в частині надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. в с. Ріпки по вул. Леніна, для ведення особистого селянського господарства та скасування в цій частині реєстрації права власності. В іншій частині рішення сільської ради є законним і підстав для його скасування суд не вбачає.

Судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача, пропорційно задоволених позовних вимог в частині сплати судового збору. Представником позивача надано суду договір про надання правової допомоги, але не надано доказів саме сплати витрат на правову допомогу та їх розрахунку, оскільки сам по собі договір не підтверджує сплату коштів, відтак в цій частині судові витрати стягненню не підлягають.

Виходячи з викладеного та керуючись ст.ст. 16, 1225, 1268, ЦК України, 121, 125, 155 ЗК України ст.ст. 3, 10, 11, 14, 15, 57- 60, 88, 212 - 215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати Рішення Ріпківської сільської ради Лисянського району Черкаської області № 32/03-VI від 16.10.2014 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою», в частині надання дозволу на виготовлення проекту із землеустрою, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,25 га. в с. Ріпки по вул. Леніна, для ведення особистого селянського господарства громадянину ОСОБА_2, та скасувати державну реєстрацію права власності на дану земельну ділянку в цій частині за ОСОБА_2.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 275 (Двісті сімдесят пять) грн. 60 коп. витрат по сплаті судового збору.

В задоволені решти позовних вимог відмовити повністю.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Черкаської області протягом десяти днів з дня його проголошення через Лисянський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя С. Д. Пічкур