У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом Мукачівського районного центру зайнятості Закарпатської області до ОСОБА_4 про стягнення коштів, виплачених як допомога по безробіттю, за касаційною скаргою Мукачівського районного центру зайнятості Закарпатської області на рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду За карпатської області від 17 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року Мукачівський районний центр зайнятості звернувся до суду з вищевказаним позовом, посилаючись на те, що 09 липня 2014 року відповідачу була призначена допомога по безробіттю. Одночасно з призначенням цієї допомоги йому було роз'яснено обов'язок повідомляти про обставини, що впливають на виплату допомоги по безробіттю. 24 червня 2015 року відповідача було знято з обліку та припинено йому виплату допомоги по безробіттю у зв'язку із встановленням факту подання ним недостовірних даних та документів, на підставі яких прийнято рішення про надання статусу безробітного, призначення виплати матеріального забезпечення на випадок безробіття. Зокрема, з 27 травня 2014 року по 29 грудня 2014 року, вже після звільнення з роботи, відповідач знаходився на лікарняному та отримував виплати по непрацездатності, про що Мукачівський районний центр зайнятості не повідомив. Оскільки відповідач подав недостовірні дані, позивач просив суд стягнути з нього 27 427 грн 59 коп, виплачених як допомога по безробіттю.

Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 01 лютого 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року, в задоволенні позову Мукачівського районного центру зайнятості Закарпатської області відмовлено.

У касаційній скарзі Мукачівський районний центр зайнятості Закарпатської області просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, передати справу на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Згідно зі ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача.

Як убачається з матеріалів справи, позивач не довів факт недобросовісності щодо отримання спірних коштів з боку відповідача.

Таким чином, суди, задовольняючи позовні вимоги, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили з того, що безпідставно набуті кошти, що належать до виплати, встановлених абз. 2 ч. 1 ст. 1215 ЦК України, за відсутності рахункової помилки з боку особи, яка добровільно провела їх виплату, та факту недобросовісності набувача, не підлягає поверненню.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-151цс13 від 22 січня 2014 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язкою для судів.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення суду не впливають, зводяться до переоцінки доказів, що знаходиться позо межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Мукачівського районного центру зайнятості Закарпатської області відхилити.

Рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 01 лютого 2016 року та ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 17 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.О. Закропивний
Л.М. Мазур