Справа № 752/8150/16-ц
Провадження по справі № 2-к/752/16/16
У Х В А Л А

06.12.2016 року Голосіївський районний суд м. Києва у складі:

головуючого - судді Хоменко О.Л.,

при секретарі Павлюху П.В. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Києві клопотання ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду,-

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернулась з клопотанням про визнання рішення іноземного суду.

Свої вимоги мотивує тим, що рішенням Суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії від 13 грудня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а 9 та 10 листопада 2014 року суд ухвалив рішення про поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення суду про розлучення та поділ майна набрало законної сили 26.11.2014 року, а в частині поділу майна, яке перебуває в Україні, а також майнових прав та обов'язків Суд з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії ухвалив, що ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 належну йому нерухомість та майнові права, які випливають з об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 або з документів щодо цього майна і/ або будь-якого судового провадження, що пов'язані з вказаним об'єктом. Цим же рішенням визначено, що стосовно власності за адресою: АДРЕСА_1 усі спори повинні здійснюватись тепер ОСОБА_1 від її власного імені і за її рахунок. Вказана власність або майнові права, якщо такі існують, передаються позивачу ОСОБА_1.

Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 17.06.2013 року у справі №2-20 провадження 2/752/5/13 визнано недійсним договір купівлі-продажу житлового будинку АДРЕСА_1 від 29.10.2003 року. Стороною у справі був ОСОБА_2.

03.11.2015 року Апеляційним судом м.Києва в цій справі ухвалено нове рішення.

Справа перебуває у провадженні Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Таким чином, для захисту прав та законних інтересів ОСОБА_1 як правонаступника у правовідносинах, що пов'язані з об'єктом, розташованим в м.Києві за адресою: АДРЕСА_1, та реалізації її права на участь у зазначеній цивільній справі як сторони виникає необхідність надання рішенню Суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про розлучення та поділ майна значення рішення українського суду без застосування механізму його примусового виконання.

Враховуючи, що між Україною та Сполученим Королівством Великобританії та Північної Ірландії немає укладених міжнародних договорів, які б регулювали питання визнання іноземних судових рішень, просить визнати на території України рішення від 13.12.2013 року та постанову від 9 та 10 листопада 2014 року у справі PR12D00876 Суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії про розірвання шлюбу та поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 із застосуванням принципу взаємності.

В судове засідання заявник та заінтересована особа не з`явились повторно, про день та час розгляду клопотання повідомлялись належним чином. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, в якій зазначає, що клопотання підтримує. Причина неявки заінтересованої особи суду не відома.

Суд, дослідивши матеріали клопотання, приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що рішенням Суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії від 13 грудня 2013 року розірвано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а 9 та 10 листопада 2014 року ухвалено рішення про поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Рішення суду про розлучення та поділ майна набрало законної сили 26.11.2014 року, а в частині поділу майна, яке перебуває в Україні, а також майнових прав та обов'язків Суд з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії ухвалив, що ОСОБА_2 передає ОСОБА_1 належну йому нерухомість та майнові права, які випливають з об'єкту, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 або з документів щодо цього майна і/ або будь-якого судового провадження, що пов'язані з вказаним об'єктом. Цим же рішенням визначено, що стосовно власності за адресою: АДРЕСА_1 усі спори повинні здійснюватись тепер ОСОБА_1 від її власного імені і за її рахунок. Вказана власність або майнові права, якщо такі існують, передаються позивачу ОСОБА_1.

Згідно п.12 постанови Пленуму Верховного Суду України №12 від 24.12.1999 року «Про практику розгляду судами клопотань про визнання й виконання рішень іноземних судів та арбітражів і про скасування рішень, постановлених у порядку міжнародного комерційного арбітражу на території України» клопотання про визнання й виконання рішень іноземних судів (арбітражів) суд розглядає у визначених ними межах і не може входити в обговорення правильності цих рішень по суті, вносити до останніх будь-які зміни.

З тексту остаточного рішення у справі PR12D00876 про розірвання шлюбу та поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 вбачається, що воно не потребує в подальшому вчинення примусових дій в Україні, тобто не потребує примусового виконання .

Питання про визнання рішень іноземних судів на території України, що не підлягають примусовому виконанню, регулюються главою 2 розділу VІІІ ЦПК України.

Згідно ст.399 ЦПК України рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, визнається в Україні, якщо його визнання передбачено міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України або за принципом взаємності.

Між Україною та Сполученим Королівством Великобританії та Північної Ірландії немає укладених міжнародних договорів, які б регулювали питання визнання іноземних судових рішень, а тому підлягає застосуванню принцип взаємності.

Частиною 2 ст.11 Закону України «Про міжнародне приватне право» закріплена презумпція існування взаємності за умови недоведеності іншого.

Заявник як приклад підтвердження існування принципу взаємності між Україною та Сполученим Королівством стосовно визнання рішень іноземних судів надав копію ухвали Шевченківського районного суду м.Києва від 03.04.2013 року у справі №2610/26776/2012 провадження №2-к/761/3/2013, в якій зазначається, що на території Сполученого Королівства була визнана та приведена до виконання постанова Вищого господарського суду України у справі №14/142-14/615 від 29.06.2006 року за позовом компанії Мерчант Інтернешнл Компані ЛТД до НАК «Нафтогаз України» та ВАТ «Северстудстрой».

Таким чином, слід дійти висновку, що між Україною та Сполученим Королівством існує взаємність щодо визнання іноземних судових рішень.

Відповідно до ч.ч.6,7 ст.401 ЦПК України за наслідками розгляду клопотання, а також заперечення у разі його надходження суд постановляє ухвалу про визнання в Україні рішення іноземного суду та залишення заперечення без задоволення або про відмову у задоволенні клопотання про визнання рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому викнанню.

У визнанні в Україні рішення іноземного суду, що не підлягає примусовому виконанню, може бути відмовлено з підстав, встановлених ст.396 цього Кодексу.

Згідно ст.396 ЦПК України клопотання про надання дозволу на примусове виконання рішення іноземного суду не задовольняється у випадках, передбачених міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Якщо міжнародними договорами, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, такі випадки не передбачено, у задоволенні клопотання може бути відмовлено: якщо рішення іноземного суду за законодавством держави, на території якої воно постановлено, не набрало законної сили; якщо сторона, стосовно якої постановлено рішення іноземного суду, була позбавлена можливості взяти участь у судовому процесі через те, що їй не було належним чином повідомлено про розгляд справи; якщо рішення ухвалене у справі, розгляд якої належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України; якщо ухвалене рішення суду України у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах, що не набрало законної сили, або якщо у провадженні суду України є справа у спорі між тими самими сторонами, з того ж предмета і на тих же підставах до часу відкриття провадження у справі в іноземному суді; якщо пропущено встановлений міжнародними договорами, зода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, та цим Законом строк пред'явлення рішення іноземного суду до примусового виконання в Україні; якщо предмет спору за законами України не підлягає судовому розгляду; якщо виконання рішення загрожувало б інтересам України; в інших випадках, встановлених законами України.

Судом встановлено, що рішення Суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі PR12D00876 про розірвання шлюбу та поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 набрало законної сили, про розгляд справи учасники процесу були повідомлені, рішення винесено в межах компетенції зазначеного суду у справі, розгляд якої не належить виключно до компетенції суду або іншого уповноваженого відповідно до закону органу України. У провадженні суду України немає справи про спір між тими самими сторонами , з того ж предмета і з тих же підстав.

Враховуючи, що підстав для відмови в задоволенні клопотання, передбачених ст.396 ЦПК України, судом не встановлено, суд вважає за необхідне клопотання ОСОБА_1 про визнання рішення іноземного суду задовольнити.

З огляду на викладене та керуючись ст.ст.209,210,396,399-401 ЦПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання ОСОБА_1, заінтересована особа: ОСОБА_2 про визнання рішення іноземного суду задовольнити.

Визнати на території України рішення від 13 грудня 2013 року та постанову від 9 та 10 листопада 2014 року Суду з сімейних справ міста Престона Сполученого Королівства Великобританії та Північної Ірландії у справі PR12D00876 про розірвання шлюбу та поділ майна між ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва шляхом подання апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення.

Суддя: