У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Закропивного О.В.,

суддів: Іваненко Ю.Г., Кадєтової О.В.,

КарпенкоС.О., Фаловської І.М.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що за результатами проведених 12 січня 2015 року електронних торгів у системі СЕТАМ Міністерства юстиції України, він є власником підбирача ППЛФ-1,6 МЮ та сівалки СЗ-3,6. Згідно із актом опису й арешту майна від 23 червня 2014 року відділу державної виконавчої служби Новотроїцького районного управління юстиції Херсонської області (далі - ВДВС Новотроїцького РУЮ Херсонської області) придбане ним майно (підбирач та сівалка) прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_4

Позивач замовив спеціальний транспортний засіб для перевезення габаритного майна Volvo FM 7.250 та 17 лютого 2015 року прибув до місця зберігання придбаного майна: АДРЕСА_1, однак майно, передане на відповідальне зберігання відповідачу, було відсутнє, про що складено акт державного виконавця. Внаслідок протиправних дій відповідача спеціальний транспортний засіб, який замовлено для перевезення майна, повернувся порожнім до м. Запоріжжя, у зв'язку із чим позивач зазнав матеріальних втрат у розмірі 17 360 грн. Таким чином, просив задовольнити позов.

Рішенням Новотроїцького районного суду Херсонської області від 8 грудня 2015 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 кошти на відшкодування майнової шкоди в сумі 17 360 грн. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 8 грудня 2015 року скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами для касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Зазначеним вимогам закону рішення суду апеляційної інстанції не відповідає.

Суд першої інстанції, задовольняючи позовні вимоги, виходив із того, що діями ОСОБА_4 спричинено матеріальну шкоду ОСОБА_3 у сумі, яку він витратив на послуги евакуатора - маніпулятора, у розмірі 17 360 грн.

Суд апеляційної інстанції, скасовуючи рішення районного суду та ухвалюючи нове рішення про відмову у задоволенні позову, виходив із того, що відповідно до ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно з актом опису та арешту майна від 23 червня 2014 року на описане майно не встановлено обмеження права користування ним, та державним виконавцем не встановлено місце зберігання майна, а лише зазначено адресу зберігача майна ОСОБА_4, тому відсутні підстави для задоволення позову.

Проте погодитися з такими висновками суду апеляційної інстанції не можна.

Судами установлено, що згідно з актом опису та арешту майна від 23 червня 2014 року, складеним державним виконавцем відділу ДВС Новотроїцького РУЮ, описано майно, в тому числі: сівалка СЗ-3, 6, заводський номер НОМЕР_1, підбирач ППЛФ-1, 6М, заводський номер НОМЕР_2.

Вказане майно прийняв на відповідальне зберігання ОСОБА_4, у акті також зазначена адреса зберігача майна: АДРЕСА_1. ОСОБА_4 попереджено про кримінальну або матеріальну відповідальність за розтрату, відчуження, приховування чи підміну описаного майна.

Згідно з актами про проведення електронних торгів від 28 січня 2015 року ОСОБА_3 придбав вказані сівалку СЗ-3, 6, заводський номер НОМЕР_1, та підбирач ППЛФ-1, 6М заводський номер НОМЕР_2.

Відповідно до акта державного виконавця від 17 лютого 2015 року майно ввірене на відповідальне зберігання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1, відсутнє.

Відповідно до ч. 6 ст. 57 Закону України «Про виконавче провадження» порушення заборони державного виконавця розпоряджатися або користуватися майном, на яке накладено арешт, тягне за собою передбачену законом відповідальність зберігача майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно із ч. 2 ст. 1166 ЦК України особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відповідно до положень ст. 1166 ЦК України підставою для відшкодування особою майнової шкоди є склад цивільного правопорушення, а саме: а) протиправна поведінка; б) шкода; в) причинний зв'язок між протиправною поведінкою та шкодою; г) вина особи, яка завдавала шкоди.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно з актом виконаних робіт та товарним чеком від 17 лютого 2015 року ОСОБА_3 оплатив послуги евакуатора - маніпулятора у розмірі 17 360 грн. Проте у зв'язку з відсутністю підбирача та сівалки за відповідною адресою, що сталося з вини відповідача ОСОБА_4, у результаті чого спеціальний транспортний засіб змушений був повернутися порожнім до м. Запоріжжя, позивачу завдано майнової шкоди у розмірі 17 360 грн.

Цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Тобто з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу не позивач доводить наявність вини відповідача, а саме на відповідача покладено обов'язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу.

Якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

За таких обставин висновок суду апеляційної інстанції про відмову у задоволенні позову є помилковим. При цьому суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову та відшкодування шкоди.

Відповідно до ст. 339 ЦПК України, установивши, що апеляційним судом скасовано судове рішення, ухвалене згідно із законом, суд касаційної інстанції скасовує судове рішення суду апеляційної інстанції і залишає в силі судове рішення суду першої інстанції.

З урахуванням наведеного оскаржуване рішення суду апеляційної інстанції відповідно до приписів ст. 339 ЦПК України підлягає скасуванню із залишенням в силі рішення суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 339 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити.

Рішення апеляційного суду Херсонської області від 18 січня 2016 року скасувати, рішення Новотроїцького районного суду Херсонської області від 8 грудня 2015 року залишити в силі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.В. Закропивний

Судді: Ю.Г. Іваненко

О.В. Кадєтова

С.О. Карпенко

І.М. Фаловська