АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 551/371/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2608/16Головуючий у 1-й інстанції Колос Ю. А. Доповідач ап. інст. Панченко О. О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 вересня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Панченка О.О.,

Суддів: Бутенко С.Б., Пікуля В.П.,

При секретарі: Зеленській О.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2

на рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року

по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення коштів та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А :

В квітні 2016 року ОСОБА_3 звернувся до суд з вказаним позовом, уточнивши його в ході судового розгляду та мотивуючи тим, що 29 січня 2014 року він усно домовився з відповідачкою про купівлю будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та передав відповідачці кошти в сумі 3000 гривень в рахунок майбутніх платежів, про що ОСОБА_2 в присутності свідків підписала розписку. У зв'язку з тим, що в подальшому, ОСОБА_2 продала будинок іншим особам, отримані кошти в якості авансу повертати відмовилася, позивач просив, стягнути з відповідача кошти, сплачені їй в якості авансу за житловий будинок з урахуванням індексу інфляції в сумі 5046 грн., 3% річних за користування грошима в сумі 202 грн.50 коп., та судові витрати в сумі 1201,20 грн.

В червні 2016 року ОСОБА_2 звернулась до суду із зустрічним позовом до ОСОБА_3 про відшкодування моральної шкоди. В позовній заяві вказала, що на початку січня 2014 року вона усно домовилась з відповідачем про купівлю в неї належного їй недобудованого будинку з земельною ділянкою, розташованого по АДРЕСА_1 Вказувала, що ОСОБА_3 були передані їй гроші в сумі 3000 гривень, для оформлення документів на будинок, при цьому сторони домовилися, що у випадку відмови відповідача від купівлі будинку ці гроші йому не повертаються. ОСОБА_2 замовила та оформила звіти про оцінку будинку та земельної ділянки, на що витратила кошти в сумі 3023 грн.50 коп. Після цього, ОСОБА_3 відмовився купувати будинок. При цьому повернути йому кошти він не просив.

Вказувала, що ОСОБА_3 фактично обманув її щодо своїх дійсних намірів, вчинивши щодо неї протиправну поведінку, чим принизив її честь, гідність та ділову репутації, у зв'язку з чим вона зазнала душевних страждань та вимушена була шукати іншого покупця на будинок, який змогла продати тільки 16 грудня 2015 року.

Тому просила стягнути з ОСОБА_3 на її користь 5000 гривень на відшкодування моральної шкоди та судові витрати по справі.

Рішенням Шишацького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року позов ОСОБА_3 задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 валерія Володимировича суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та 3% річних від простроченої суми в розмірі 4776 (чотири тисячі сімсот сімдесят шість) гривень; 551 грн. 20 коп. на відшкодування витрат понесених на сплату судового збору; 1300 грн. на відшкодування витрат по оплаті правової допомоги адвоката, а всього 6627 (шість тисяч шістсот двадцять сім) гривень 20 копійок.

В задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 відмовлено.

З рішенням суду не погодилася ОСОБА_2 та подала на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким її позовні вимоги задовольнити, а в задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 відмовити.

Апелянт вважає рішення суду незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права, з не доведенням обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими, невідповідністю висновків суду обставинам справи. Зокрема вказує на безпідставність та незаконність позовних вимог ОСОБА_3, оскільки останній ввів суд в оману, викладаючи неправдиві фактичні дані щодо суті спору.

Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що скарга не підлягає до задоволення, за наступних підстав.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції вірно встановлено та не заперечувалося сторонами, що у січні 2014 року ОСОБА_3 та ОСОБА_2 досягли усної домовленості про купівлю ОСОБА_3 житлового будинку та земельної ділянки, що розташовані по АДРЕСА_1

Так як документи, що посвідчують право власності ОСОБА_2 на вищевказаний будинок та земельну ділянку, виготовлені не були, ОСОБА_3, на прохання ОСОБА_2, дав їй 3000 гривень, які підлягали зарахуванню в рахунок майбутніх платежів за будинок.

Факт отримання коштів у сумі 3000 гривень підтверджується розпискою, написаною ОСОБА_3 від імені ОСОБА_2 в присутності свідків ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та підписаною останніми.

Вказану обставину визнала у судовому засіданні ОСОБА_2, а також, підтвердили свідки ОСОБА_4 та ОСОБА_5

З оригіналу розписки від 29 січня 2014 року, вбачається, що кошти в сумі 3000 гривень передані «в зарахування як передоплата за купівлю-продаж об'єкту, розташованого по вул. Центральна, 7 (дача)».

Судом встановлено, що в червні 2014 року позивач за первісним позовом ОСОБА_3 відмовився купувати у ОСОБА_2 будинок та пред'явив останній вимогу про повернення 3000 гривень, які він сплатив в якості авансу в рахунок майбутніх платежів за будинок. У той же день ОСОБА_2 відмовилась повертати отримані нею кошти, посилаючись на, нібито, існуючу домовленість, що дані кошти не повертаються.

Відповідно до ст.570 ЦК України, завдатком є грошова сума або рухоме майно, що видається кредиторові боржником у рахунок належних з нього за договором платежів, на підтвердження зобов'язання і на забезпечення його виконання. Якщо не буде встановлено, що сума, сплачена в рахунок належних з боржника платежів, є завдатком, вона вважається авансом.

На відміну від завдатку, аванс є лише способом платежу, який не виконує забезпечувальної функції, а виконує функцію попередньої оплати. У разі видачі авансу кредитора не можуть зобов'язати до повернення авансу в подвійному розмірі і, відповідно, до відшкодування збитків.

Отже, якщо у разі порушення умов попереднього договору основний договір так і не був укладений, передана покупцем грошова сума є авансом, який підлягає поверненню.

У разі якщо сторони лише домовилися укласти договір, але не оформили його, сплачені в рахунок виконання договору платежі визнаються авансом і повертаються в тому розмірі, в якому вони надавалися.

Задовольняючи позовні вимоги ОСОБА_3, місцевий суд вірно виходив із їх обґрунтованості та доведеності, оскільки відмова від попередньо домовленого укладення договору купівлі-продажу, незалежно від причин та незалежно від того з чиєї вини, не виключає обов'язку повернення авансових платежів як безпідставно набутих.

Відповідно до ст.526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст.530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до приписів ст.599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Оскільки в добровільному порядку ОСОБА_2 кошти позивачу ОСОБА_3 не повернула, з урахуванням вищевказаних норм закону, суд першої інстанції правомірно стягнув з ОСОБА_2 й інфляційні витрати та 3% річних за користування грошовими коштами.

Також, вірним є висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні зустрічного позову ОСОБА_2 про відшкодування моральної шкоди з підстав не доведеності протиправності дій ОСОБА_3, а відтак, відсутні підстави для відшкодування моральної шкоди, визначені ч.1 ст.1167 ЦК України.

Окрім того, доводи апеляційної скарги не спростовують таких висновків суду та не підтверджуються належними доказами.

Відповідно до ч.1 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Враховуючи викладене, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції з'ясовано всі обставини та надано їм належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення судовою колегією не встановлено.

Керуючись ст. ст.. 303, 304, п.1 ч.1 ст. 307, ч.1 ст. 308, 314, 315 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Шишацького районного суду Полтавської області від 16 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ..

Головуючий суддя : /підпис/ Панченко О.О.

Судді: /підпис/ Бутенко С.Б. /підпис/ Пікуль В.П.

КОПІЯ

ВІРНО: суддя Апеляційного суду

Полтавської області _______________ Панченко О.О.