УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Червинської М.Є.,

суддів: Завгородньої І.М., Коротуна В.М.,

Мазур Л.М., Писаної Т.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за поданням головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойка Олександра Миколайовича про заміну сторони виконавчого провадження, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року головний державний виконавець відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України Бойко О.М. звернувся до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження, посилаючись на те, що у його провадженні, як посадової особи, знаходиться виконавче провадження з примусового виконання судового рішення, на підставі якого видано виконавчий лист від 10 грудня 2013 року № 127/3047/13-ц про зобов'язання посадових осіб Державної виконавчої служби України задовольнити вимогу ОСОБА_4 щодо виконання виконавчого листа № 206/3369/2012, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці.

Вказав, що постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої влади системи юстиції» передбачено ліквідацію Державної виконавчої служби України, у зв'язку із чим утворена ліквідаційна комісія.

Завдання і функції з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб) покладено на Міністерство юстиції України, а функції з виконання судових рішень згідно з указаною постановою переходять до Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

З огляду на вказане заявник вважав за необхідне замінити сторону виконавчого провадження за виконавчим листом, виданим Вінницьким міським судом Вінницької області від 10 грудня 2013 року № 127/3047/13ц, а саме: боржника Державну виконавчу службу України на правонаступника Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року відмовлено у задоволенні подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України БойкаО.М. про заміну сторони виконавчого провадження.

Ухвалою апеляційного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року залишено без змін.

Не погоджуючись із указаними ухвалами, ОСОБА_4 звернувся до суду з касаційною скаргою, у якій, посилаючись на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, просить скасувати ухвали судів першої та апеляційної інстанцій і постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання державного виконавця.

Вивчивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відмовляючи у задоволенні скарги, суди попередніх інстанції виходили з того, що станом на 27 січня 2016 року відносно Державної виконавчої служби України не внесено запису про державну реєстрацію припинення цієї юридичної особи, а оскільки юридична особа є такою, що припинилася, лише з дня внесення до Єдиного державного реєстру відповідного запису, то питання про заміну сторони виконавчого провадження порушене заявником передчасно. Крім цього, суди зазначили, що стороною виконавчого провадження може бути лише юридична особа, а не її структурні підрозділи.

Проте такий висновок судів першої та апеляційної інстанцій не ґрунтується на процесуальному законі.

Судами установлено, що з 30 грудня 2013 року на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України знаходиться виконавче провадження № 41392206 з примусового виконання виконавчого листа № 127/3047/13-ц, виданого 10 грудня 2013 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі ухвали апеляційного суду Вінницької області від 21 листопада 2013 року про зобов'язання посадових осіб Державної виконавчої служби України задовольнити вимогу ОСОБА_4 щодо виконання виконавчого листа № 206/3369/2012, виданого Замостянським районним судом м. Вінниці.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

За змістом ч. 5 ст. 8 вказаного Закону у разі вибуття однієї із сторін державний виконавець з власної ініціативи або за заявою сторони, а також сама заінтересована сторона мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, обов'язкові тією мірою, якою вони були б обов'язковими для сторони, яку правонаступник замінив.

Аналогічні приписи визначені ч. 1 ст. 378 ЦПК України, якою передбачено, що у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження за поданням державного виконавця або за заявою сторони суд замінює сторону виконавчого провадження її правонаступником.

Постановою Кабінету Міністрів України від 21 січня 2015 року № 17 «Питання оптимізації діяльності центральних органів виконавчої системи юстиції» ліквідовано Державну виконавчу службу України та установлено, що Міністерство юстиції є правонаступником Державної виконавчої служби, що ліквідується, з покладенням на Міністерство юстиції України завдання і функцій з реалізації державної політики у сфері організації примусового виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб).

Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про державну виконавчу службу» органом державної виконавчої служи є, зокрема, Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України.

Положення про Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України затверджено наказом Міністерства юстиції України від 16 квітня 2015 року № 1134/к (далі - Положення).

Згідно з п. п. 1.1, 6.4 Положення Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є самостійним структурним підрозділом Міністерства юстиції України та має печатку із зображенням Державного Герба України.

Таким чином, у зв'язку з ліквідацією Державної виконавчої служби України Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України є правонаступником прав та обов'язків ДВС України.

Наведеного вище суди першої та апеляційної інстанції не врахували, не надали належної правової оцінки твердженням заявника про те, що функції щодо безпосереднього виконання рішень судів здійснює саме Департамент державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, а тому саме Департамент ДВС Міністерства юстиції України може бути зобов'язано вчинити дії за виконавчим листом № 127/3047/13-ц.

З огляду на вказане колегія суддів суду касаційної інстанції вважає, що суди першої та апеляційної інстанцій, належним чином не з'ясувавши фактичних обставин справи, передчасно відмовили у задоволенні заяви про заміну сторони виконавчого провадження, у зв'язку з чим ухвали судів попередніх інстанцій підлягають скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 342, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Вінницького міського суду Вінницької області від 27 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Вінницької області від 18 лютого 2016 року скасувати, а справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий М.Є. Червинська

Судді: І.М. Завгородня

В.М. Коротун

Л.М. Мазур

Т.О. Писана