Справа № 461/2871/16 Головуючий у 1 інстанції: Радченко В.Є
Провадження № 22-ц/783/4265/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 А. В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючого - судді Ніткевича А.В.,

суддів: Мікуш Ю.Р., Павлишина О.Ф.,

секретаря Бохонко Е.Р.

з участю представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних,-

встановила:

В квітні 2016 року позивач ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних.

Вимоги обґрунтовував тим, що 10.02.2014 року на просп. Свободи у м. Львові сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «Део Ланос» під керуванням ОСОБА_3 та «ЗІЛ» під керуванням ОСОБА_5 Оскільки цивільно-правова відповідальність ОСОБА_5 була застрахована у ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта», остання несе обов'язок відшкодування завданої внаслідок ДТП шкоди.

Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2015 року (справа №461/7376/15-ц) з ТДВ «СТ» Домінанта» на користь позивача стягнуто страхове відшкодування в сумі 12309,53 грн., пеню у розмірі 3275,35 грн., інфляційні втрати у сумі 380,09 грн. та три проценти річних - 176,04 грн., а також судовий збір 243,60 грн.

Грошові кошти на виконання рішення суду позивач отримав тільки 08.04.2016 року, у зв'язку з цим просив суд стягнути з відповідача на його користь несплачену суму страхового відшкодування в розмірі 100 грн., пеню в розмірі 2389,06 грн., інфляційні втрати в розмірі 523,91 грн., 3% річних в розмірі 162,89 грн., а також 1100,00 грн. витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, 2000 грн. витрат на правову допомогу та судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Оскаржуваним рішенням Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року позов ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» про стягнення несплаченої суми страхового відшкодування на проведення відновлювального ремонту, пені, інфляційних втрат, трьох відсотків річних задовольнено частково.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 пеню в розмірі 2389,06 грн.

В решті позовних вимог ОСОБА_3 до Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» - відмовлено.

Стягнуто з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 судові витрати в розмірі 308,12 грн.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2016 рокув частині відмови позовних вимог, за виключенням відмови в стягненні несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 100 грн., оскаржив позивач ОСОБА_3, вважає, що оскаржуване рішення в цій частині підлягає скасуванню з підстав неповного з»ясування судом обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, які суд вважав встановленими, невідповідності висновків суду обставинам справи та неправильного застосування норм матеріального права.

Звертає увагу, що виконання зобовязання щодо виплати позивачу страхового відшкодування здійснено відповідачем тільки 08.04.2016 р., що підтверджується випискою за картковим рахунком, тому прострочення виконання грошового зобовязання тривало до 07.04.2016 р. включно.

Відповідно до ст. 599 ЦК України зобовязання припиняється його виконанням, проведеним належним чином, відтак, враховуючи вимоги ст. 625 ЦК України та роз»яснення, викладені у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р., страховик, який прострочив виконання грошового зобов»язання, на вимогу страхувальника зобов»язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми.

Крім цього, вважає незаконним оскаржуване рішення і у частині відмови в задоволенні вимоги про стягнення з відповідача витрат на проведення експертизи у цивільній справі та стягнення витрат на правову допомогу, оскільки позивач уклав договір про надання правової допомоги з ТзОВ «Автопоміч», відповідно до розрахунку розміру правової допомоги та акта виконаних робіт, вартість наданих послуг склала 2000 грн., які позивач оплатив, що підтверджується квитанцією від 05.05.2016 р.

Просить рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог щодо стягнення інфляційних втрат, трьох відсотків річних, витрат на проведення експертизи та витрат на правову допомогу скасувати, в цій частині ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні апеляційну скаргу підтримала, в обґрунтування надала пояснення, аналогічні доводам скарги.

Представник відповідача ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта», будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення (а.с. 57), в судове засідання апеляційної інстанції не прибув, не повідомив суд про причину неявки.

На переконання колегії суддів, матеріалів справи достатньо для розгляду справи по суті, а тому вважає за можливе, у відповідності до ч. 2 ст. 305 ЦПК України, розглядати справу за відсутності осіб, що не з»явилися.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника позивача на підтримання доводів скарги, перевіривши матеріали справи та законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення частково виходячи із наступного.

Згідно із ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав.

На підставі ст.ст. 11, 60, 61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням осіб, в межах заявлених ними вимог, кожна сторона зобов"язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно із ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, обєктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення.

Відповідно до ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з»ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Ухвалюючи рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_3 суд першої інстанції погодився із розрахунком позивача щодо періоду нарахування пені з 30.10.2015 року по 07.04.2016 року та розміром в сумі 2389,06 грн.

В свою чергу, суд відмовив у задоволенні вимог щодо стягнення інфляційних втрат та 3% річних, оскільки дійшов висновку, що законодавством встановлений інший вид відповідальності особи за заподіяну шкоду у випадку збільшення цін і тарифів, а саме зобов»язання нести додаткові витрати, за умови відсутності потерпілого вини у тому, що виконання робіт проведено після збільшення цін.

Також, суд розяснив, що питання розподілу судових витрат вирішується судом при ухваленні рішення (п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України), що виключає можливість стягнення витрат позивача на проведення автотоварознавчої експертизи у цивільній справі №461/7376/15-ц.

Разом з тим, оскільки у справі відсутні документально підтверджені дані про те, що представник позивача ОСОБА_2 є адвокатом або фахівцем у галузі права та має право надавати правову допомогу, а також докази сплати грошових коштів за надання правової допомоги адвокату або фахівцеві у галузі права, суд відмовив у задоволенні вимог про стягнення витрат на правову допомогу, при цьому стягнув з відповідача сплачений судовий збір позивачем пропорційно задоволеним позовним.

Виходячи з наявних в матеріалах справи та досліджених в судовому засіданні доказів, колегія суддів не в повній мірі погоджується з такими висновками суду першої інстанції, а тому оскаржуване рішення не може залишатись в законній силі.

Оскільки апелянт ОСОБА_3 оскаржує рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року лише в частині відмови в задоволенні позовних вимог, при цьому з відмовою в стягненні несплаченої суми страхового відшкодування в розмірі 100 грн. погоджується, колегія суддів за правилами ст. 303 ЦПК України законність та обґрунтованість оскаржуваного рішення в частині задоволення позову та відмови в у відповідній частині не перевіряє.

Судом першої інстанції встановлено, що рішенням Галицького районного суду м. Львова від 08.12.2015 року (справа № 461/7376/15-ц), яке набрало законної сили 22.12.2015 року, з ОСОБА_4 «СТ» Домінанта» на користь позивача ОСОБА_3 стягнуто страхове відшкодування в сумі 12309,53 грн., пеню у розмірі 3275,35 грн., інфляційні втрати у сумі 380,09 грн. та три проценти річних - 176,04 грн., а також судовий збір 243,60 грн.

Під час розгляду вказаної вище справи та постановлення рішення встановлено, що 10.02.2014 року близько 06 год. 10 хв. за адресою м. Львів, пр. Свободи, 28 відбулася ДТП за участю автомобіля «Део Ланос» (ВС 4694 ВА) під керуванням ОСОБА_3, страховий поліс серія АІ/6053873, виданий ПрАТ «СК «УНІКА» з терміном дії з 30.12.2013 року до 29.12.2014 року та автомобіля «ЗІЛ 431412», реєстраційний номер НОМЕР_1, страховий поліс серія АС/8992768, виданий ТДВ «СТ «Домінанта» з терміном дії з 25.01.2014 року до 24.07.2014 року під керуванням ОСОБА_5

Згідно з виписки по картці/рахунку ОСОБА_3 платіж в сумі 16060,30 грн. по страховому відшкодуванню проведено 08.04.2016 року.

Підставою для пред"явлення даного позову є неналежне виконання рішення Галицького районного суду м. Львова від 08 грудня 2015 року про стягнення страхового відшкодування, яке проведено лише 08.04.2016 р.

Згідно із ч. 2 ст. 625 ЦК України в разі порушення грошового зобов'язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

При розгляді справ про передбачену статтею 625 ЦК України відповідальність за порушення грошового зобов'язання слід зясувати: чи існує зобовязання між сторонами, чи це зобовязання є грошовим, чи доведено наявність прострочення у виконанні зобовязання, чи існують спеціальні норми, що регулюють ці правовідносини та виключають застосування цієї статті.

Відповідно до роз»яснень, наведених у п. 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справі № 4 від 01.03.3013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішення спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при безпідставній відмові у виплаті страхового відшкодування, крім наслідків, передбачених договором, страховик, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу страхувальника зобов'язаний сплатити йому суму страхової виплати з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (стаття 526, частина друга статті 625 ЦК).

Ваховуючи наведені положення закону та роз»яснення, протилежні мотиви та висновки суду у рішенні є безпідставними, а доводи апелянта в цій частині заслуговують на увагу.

Відтак, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовної вимоги про стягнення інфляційних втрат та трьох процентів річних необхідно скасувати, ухвалити нове рішення в цій частині про задоволення такої вимоги, а саме стягнення з відповідача товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» в користь позивача ОСОБА_3 інфляційні втрати у розмірі 523,91 грн. та три проценти річних у розмірі 162,89 грн.

Відповідач правильність розрахунку, наданого позивачем не оспорює.

В свою чергу, колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду в частині відмови в стягненні витрат на проведення автотоварознавчої експертизи, оскільки відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 79 ЦПК України, такі витрати є судовими витратами, а в силу вимог процесуального закону, питання розподілу судових витрат вирішується судом при ухваленні рішення (п. 6 ч. 1 ст. 214 ЦПК України) та вважає доводи апеляційної скарги в цій частині необґрунтованими.

В свою чергу, пунктом 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України визначено, що до витрат, пов'язаних з розглядом справи, належать витрати на правову допомогу.

Відповідно до ст. 84 ЦПК України, витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

Разом з цим, згідно з ст. 56 ЦПК України, правову допомогу може надавати особа, яка є фахівцем у галузі права і за законом має право на надання правової допомоги.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження).

Щодо відшкодування витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, колегія суддів зазначає, що у п.п. 47, 48 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах" роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Повноваження адвоката як представника, як передбачено ч. 4 ст. 42 ЦПК України, можуть посвідчуватись ордером, дорученням органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги, або договором. До ордера обов'язково додається витяг із договору, у якому зазначаються повноваження адвоката як представника або обмеження його прав на вчинення окремих процесуальних дій. Витяг засвідчується підписом сторін договору.

Із матеріалів справи вбачається, що для представництва своїх інтересів у суді першої інстанції ОСОБА_3 08 квітня 2016 року уклав договір про надання правової допомоги з ТзОВ «Автопоміч», від імені якого діяв ОСОБА_6, який відповідно до Свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю від 24.03.2016 року має право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 14-18).

Згідно наданого розрахунку, надана ТзОВ «Автопоміч» правова допомога складається з юридичної консультації, підготовки до написання позовної заяви, складення та написання позовної заяви, загальна вартість якої без ПДВ складає 2000 грн.

Відтак, у витрати на правову допомогу, згідно поданого розрахунку та акту виконаних робіт, не включено вартість представництва інтересів позивача в судовому засіданні під час розгляду справи.

Факт оплати позивачем послуг надання правової допомоги підтверджується копією рахунку-фактури №26-04/01 на оплату ОСОБА_3 ТзОВ «Автопоміч» 2 000 грн., а також квитанцію про оплату 05.05.2016 року 2000.00 грн. за надання правової допомоги, реквізити отримувача якої відповідають реквізитам ТзОВ «Автопоміч», що зазначені в договорі, при цьому розмір таких витрат відповідає граничним розмірам, передбачених ст. 1 ЗУ «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.

З врахуванням зазначених вимог закону, рішення суду першої інстанції в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення витрат на правову допомогу та стягнення судового збору необхідно скасувати, з ухваленням в цій частині нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_4 «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 1438,6 грн. витрат на правову допомогу, 396,12 грн. судового збору, сплаченого за подання позову та 435,97 грн. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги, що пропорційно відповідатиме розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст. ст. 303, 304, п. 2 ч. 1 ст. 307, п. 4 ч. 1 ст. 309, ст. 313, ч. 2 ст. 314, ст.ст. 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

вирішила:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Галицького районного суду м. Львова від 19 травня 2016 року в частині відмови у задоволенні позовних вимог про стягнення інфляційних втрат, 3% річних, витрат на правову допомогу та стягнення судового збору - скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 інфляційні втрати в розмірі 523 (п»ятсот двадцять три) грн. 91 коп. та три проценти річних в розмірі 162 (сто шістдесят дві) грн. 89 коп.

Стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхове товариство «Домінанта» на користь ОСОБА_3 1438 (одна тисяча чотириста тридцять вісім) грн. 60 коп. витрат на правову допомогу, 396 (триста дев»яносто шість) грн. 12 коп. судового збору, сплаченого за подання позову та 435 (чотириста тридцять п»ять) грн. 97 коп. судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги.

В решті рішення залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене у касаційному порядку шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання рішенням законної сили.

Головуючий: А.В. Ніткевич

Судді: Ю.Р. Мікуш

ОСОБА_7