АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/4835/16 Справа № 203/4940/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - Маймур Ф. Ф. Доповідач - Варенко О.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого - Варенко О.П.,

суддів - Городничої В.С., Лаченкової О.В.,

при секретарі - Порубай М.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпрі цивільну справу

за апеляційними скаргами ОСОБА_2 та ОСОБА_3

на рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року

у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И Л А:

У серпні 2015 року позивач звернулась з вищезазначеним позовом до відповідача, посилаючись на те, що 08.06.1996 року вона з відповідачем уклали шлюб, від якого у них народились діти: ІНФОРМАЦІЯ_1 - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 - ОСОБА_5, які проживають разом з нею та знаходяться на її утриманні. 19 жовтня 2015 року рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська шлюб між ними було розірвано. Відповідач в добровільному порядку не приймає участі у вихованні та утриманні дітей, тому вона просила суд стягнути з ОСОБА_3 на її користь аліменти на утримання дітей: ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі по 30 % від заробітку та доходу відповідача на кожну дитину до досягнення ними повноліття, а також додаткові витрати на ОСОБА_4 та ОСОБА_5, у розмірі по 550 грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року позовні вимоги задоволено частково.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 аліменти на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

Стягнуто з ОСОБА_3 (ІПН: НОМЕР_1) на користь ОСОБА_2 (ІПН: НОМЕР_2) аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, у розмірі 1/6 частини від всіх видів доходу (заробітку), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 26 серпня 2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В решті позовних вимог відмовлено. Вирішено питання судових витрат.

Не погодившись з таким рішенням, позивач звернулась з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Відповідач також звернувся з апеляційною скаргою, в якій ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не з'явився з невідомих суду причин, про час розгляду справи повідомлений належним чином.

Вислухавши представника позивача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу необхідно відхилити, а рішення суду залишити без змін з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 є батьком ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5-6).

ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 проживають та зареєстровані разом з позивачем та відповідачем у квартирі за адресою: АДРЕСА_1, що підтверджується копією довідки про склад сім'ї від 29.07.2015 року (а.с. 12).

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_4 навчається в 10 економічному класі НВК - ліцей № 100 м. Дніпропетровська, а ОСОБА_5 навчається в 6 гуманітарному класі НВК - ліцей № 100 м. Дніпропетровська. Також, встановлено, що 01.09.2014 року позивачем було укладено з НВК - Ліцей № 100 договір про надання додаткових освітніх послуг ОСОБА_4 та ОСОБА_5, розмір оплати яких становить 550 грн. на місяць, викладені обставини підтверджуються копіями довідок від 24.06.2015 року та копіями договорів про надання додаткових освітніх послуг від 01.09.2014 року (а.с. 8-11).

Відповідно до відомостей з центральної бази Державного реєстру фізичних осіб ДПА України за період з 01.01.2015 року по 31.12.2015 рік відповідач отримав дохід понад 200 000 грн., що підтверджується копією відомостей про суми виплачених доходів від 31.03.2016 року (а.с. 118).

Вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі з'ясував права та обов'язки сторін, обставини справи, перевірив доводи сторін та дав їм належну правову оцінку, керуючись ст.ст. 180, 181, 183, 185, 191 СК України, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що судом першої інстанції не було надано відповідної оцінки наданим відповідачем квитанціям про оплату ним нібито навчання дітей та в зв'язку з цим відмовою у задоволенні позовних вимог щодо стягнення додаткових витрат на дітей не можуть бути прийняті до уваги, оскільки відмовляючи у задоволені позовних вимог про стягнення додаткових витрат, суд першої інстанції, зокрема, врахував обставини, що мають істотне значення для відмови у задоволенні цих позовних вимог в рамках даної справи відповідно до ст.185 СК України та додатково прийняв до уваги вищевказані квитанції, що не може бути підставою для скасування рішення суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, зобов'язаний брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).

Згідно ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 61 цього Кодексу.

Оплата навчання дітей в НВК-Ліцей № 100 відповідно до укладених договорів про надання додаткових освітніх послуг не є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими обставинами в розумінні ч.1 ст.185 СК України.

Доводи позивача в апеляційній скарзі про те, що відповідач працює, має регулярний дохід, тому має можливість сплачувати аліменти на утримання дітей у розмірі по 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) на кожну дитину щомісяця та доводи апеляційної скарги відповідача про неможливість сплачувати аліменти в розмірі, визначеному судом першої інстанції, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду по їх оцінці та особистого тлумачення апелянтами норм права. Судом першої інстанції при ухваленні рішення належним чином досліджувалися докази в цій частині, їм надана відповідна оцінка. Судом в цій частині ухвалено рішення відповідно до норм діючого законодавства з врахуванням всіх обставин справи. Дані доводи не спростовують висновки суду першої інстанції щодо стягнення аліментів саме у розмірі по 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача на утримання кожної дитини, щомісячно, але не менш ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Таким чином, судом першої інстанції в повній мірі досліджено права та обов'язки сторін та вирішено спір, виходячи з рівності обов'язку батьків утримувати своїх дітей, порушень матеріального чи процесуального права, які могли б призвести до скасування рішення суду першої інстанції, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги ОСОБА_2 та ОСОБА_3- відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 19 квітня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: О.П.Варенко

Судді: В.С. Городнича

О.В. Лаченкова