Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.10.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області

в складі : головуючого судді Леміш О.М.,

при секретарі Химинець О.Я.,

з участю позивача ОСОБА_1А

представника відповідача ОСОБА_2І

відповідача ОСОБА_3В

розглянувши у відкритому судовому засідання цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1А звернулась до суду з вищевказаним позовом, який мотивувала тим, що 25.03.2014 року між сторонами було укладено щ/шлюб , який зареєстровано 25.03.2014 року у ВК Новосільської сільської ради Виноградівського р-ну Закарпатської області , актовий запис 2 .Від даного шлюбу у них народилась дитина - син ОСОБА_4 , 18.07.2014 року . На даний момент сімейні відносини між сторонами припинено, спільного господарства вони не ведуть. В наслідок повної протилежності характерів та поглядів на життя шлюб між ними зберегти неможливо. З огляду на викладене подальше спільне життя з відповідачем та збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки . Також позивачка зазначила, що спільна дитина залишається проживати зі нею та перебуває у віці інтенсивного росту та розвитку. Зумовлені цим витрати здійснює позивачка самостійно. З огляду на викладене, ОСОБА_1А вважає можливим стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 1000 гривень.

Позивач у судовому засіданні позов підтримала та просила суд його задовольнити.

Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнав частково , просив суд не стягувати з нього аліменти, він сам буде сплачувати кошти на утримання дитини своїй дружині.

Заслухавши позицію учасників процесу, ивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази, суд у межах заявлених позовних вимог (стаття 11 ЦПК) установив наступне.

Так, між ОСОБА_1А та ОСОБА_3В було укладено шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб І-ФМ №111658.

18.07.2014 року у них народилась дитина син ОСОБА_4 що підтверджується Свідоцтвом І-ФМ 297392.

Дитина на даний час проживає з матір'ю та виховується матір'ю, батько дитини на її утримання матеріальної допомоги в добровільному порядку не надає.

Шлюбні відносини сторони не підтримують, спільне господарство не ведуть. Основною причиною припинення сімейних відносин є те, що сторони втратили взаєморозуміння, почуття любові й поваги один до одного.

На примирення позивач не згодна, обґрунтовуючи це тим, що відновлення сім'ї є неможливим, через що суд не вважає за необхідне вживати заходів щодо примирення сторін.

Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.114 Сімейного кодексу України - у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу.

Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім'ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим.

Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили.

Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дітей, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання.

Крім того, приймаючи рішення та задовольняючи вимоги позивача щодо стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини , суд виходить з положень ст. 51 Конституції України, та ст.180 СК України, згідно з якими батьки зобов'язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов'язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім'ї. Відповідно обов'язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків.

Згідно ст.184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Визначаючи розмір аліментів, згідно з вимогами ст. 182 СК України суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дітей; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, а також те, що мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці признають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення умов життя, необхідних для розвитку дитини, в межах своїх здатностей та фінансових можливостей.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов'язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.

Суд роз'яснює, що згідно зі ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

Відповідно до п.1 ч.1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень, зокрема у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Враховуючи викладене, та керуючись ст.ст. 105 ч.3, 112,113, 114 ч.2 Сімейного кодексу України, ст.ст.10,11,88,209,212,213-215 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовну заяву - задовольнити .

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання шлюбу та стягнення аліментів - задоволити.

Шлюб Укладений 25.03.2014 року у ВК Новосільської сільської ради Виноградівського р-ну Закарпатської області , актовий запис № 2 між ОСОБА_1 та ОСОБА_3 - розрівати .

Малолітню дитину ОСОБА_5 - ОСОБА_6 залишити проживати з матір"ю ОСОБА_1А

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання дитини ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у твердій грошовій сумі в розмірі 1000 грн. щомісячно , починаючи з 25.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.

Стягнути з ОСОБА_3В на користь ОСОБА_1А суму судового збору в розмірі 551,60 грн.

Стягнути з ОСОБА_3В на користь держави суму судового збору в розмірі 551,60 грн.

Допустити негайне виконання рішення суду про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

З повним рішенням суду сторони можуть ознайомитись через 5 днів

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_7