Провадження № 2/522/4347/16
Справа № 522/4328/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 року

Приморський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді - Домусчі Л.В.

при секретарі - Шевчик В.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Одесі цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування,-

В С Т А Н О В И В :

Позивач 12.03.2016 року звернувся до суду з позовною заявою до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1, посилаючись на наступне.

23.02.2009 року померла мати позивача ОСОБА_3, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1198 та видано Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №177568 від 23.02.2009 року.

Після смерті ОСОБА_3 відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме: квартиру АДРЕСА_1, яка належала померлій на підставі договору купівлі-продажу від 17.06.1994 року. Право власності на вказану квартиру було зареєстровано ОСОБА_3 в КП «ОМБТІ та РОН» 07.07.1994 року (під №76 стор.147 кн. 2пр). Загальна площа квартири складає 24, 0 кв.м., житлова 17,4 кв.м., що підтверджується копією технічного паспорту КП «ОМБТІ та РОН» від 14.06.2012 року. Позивач є сином померлої ОСОБА_3. Іншим спадкоємцем ОСОБА_3 був ОСОБА_4, проте він 09.09.2008 року помер. ОСОБА_5 згідно свідоцтва про народження №254179 від 18.01.1986 року є донькою померлого ОСОБА_4. На теперішній час у звязку з укладанням шлюбу відповідачка змінила прізвище на «Харшах» (свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №042519 від 22.12.2006 року).

Таким чином, на теперішній час спадкоємцями ОСОБА_3 є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 по праву представлення після ОСОБА_4. Для реалізації права на спадкове майно вони звернулись до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтво про право власності на квартиру. Проте, листом №99/02-14 від 19.01.2010 року у видачі свідоцтва було відмовлено у звязку з тим, що вказана квартира належала спадкодавцю на підставі біржового договору, який був укладений за участю представника на підставі довіреності, підписаної капітаном. Оскільки це є перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину за законом, а померлою право власності на квартиру було набуте в порядку на підставах, встановлених законом, спадкування за законом не суперечить чинному законодавству та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, враховуючи що виниклі правовідносини не врегульовані чинним законодавством, позивач був змушений звернутись до суду з відповідним позовом за захистом своїх прав.

Ухвалою суду від 11.04.2016 року до спільного розгляду з даною справою за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування був прийнятий зустрічний позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування, поданий нею 06.04.2016 року (а.с.30-31).

Зустрічні позовні вимоги обґрунтовані ОСОБА_2 наступними обставинами. Спадкоємцем ОСОБА_3, померлої 23.02.2009 року, крім позивача ОСОБА_1, був її батько ОСОБА_4 (який згідно свідоцтва про народження №978121 від 22.12.1955 року був сином померлої). Проте, ОСОБА_4 помер 09.09.2008 року. ОСОБА_2 (до шлюбу Верже) є донькою померлого ОСОБА_4 (свідоцтво про народження №254179 від 18.01.1986 року). У звязку з чим, ОСОБА_2 як спадкоємниця ОСОБА_4. після смерті 23.02.2009 року його матері, ОСОБА_3, звернулась до Першої Одеської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини та про видачу свідоцтво про право власності на квартиру. Проте, листом №99/02-14 від 19.01.2010 року у видачі свідоцтва було відмовлено. На теперішній час ОСОБА_2 позбавлена можливості оформити свої спадкові права після смерті ОСОБА_3 на вказане спадкове майно, у звязку з чим вимушена звернутись з позовом до суду. При цьому, позовні вимоги ОСОБА_1 за первісним позовом визнала у повному обсязі та вважає за можливе задовольнити їх.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не зявився, про час та місце розгляду був сповіщений належним чином. До суду надійшла заява, за якою позивач просив справу розглядати за його відсутності. Також, надав письмову заяву від 13.07.2016 року, за якою позовні вимоги ОСОБА_2 за зустрічним позовом визнав у повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення.

Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не зявилась, про час та місце розгляду була сповіщена належним чином. До суду надійшла заява, за якою відповідачка просила справу розглядати за її відсутності та задовольнити її позовні вимоги. При цьому повідомила суд про те, що вона з позовними вимогами ОСОБА_1 погоджується в повному обсязі та вважає за можливе їх задовольнити.

Згідно ст.197 ЦПК України у разі неявки всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити із задоволенням позову ОСОБА_1 та зустрічного позову ОСОБА_2 з таких причин. Згідно з ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З витребуваної судом спадкової справи №269/2009, заведеної 15.04.2009 року Першою Одеською державною нотаріальною конторою (а.с.63-86), судом встановлено, що 23.02.2009 року померла ОСОБА_3, про що Першим відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції зроблено відповідний актовий запис №1198 та видано Свідоцтво про смерть серії 1-ЖД №177568 від 23.02.2009 року (а.с.64 на звороті).

Після смерті ОСОБА_3 залишилось майно: квартира АДРЕСА_2.

Вказана квартира була придбана ОСОБА_3 за договором № 3307 купівлі-продажу нерухомого майна (а.с.70-71), укладеного 17.06.1994 року між ОСОБА_6, діючою по довіреності, підписаної капітаном судна, в інтересах ОСОБА_7, та ОСОБА_8. Згідно вказаного договору, загальна площа квартири складає 24,0 кв.м., житлова 17, 4 кв.м.. Договір № 3307 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.06.1994 року було посвідчено на Одеській товарній біржі.

Право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ОСОБА_3 в КП «ОМБТІ та РОН» 07.07.1994 року (запис в реєстраційній книзі під №76 стор.147 кн. 2пр). Зазначене підтверджується також довідкою КП «БТІ» ОМР №3472-10/371-В від 15.07.2016 року, згідно якої станом на 31.12.2012 року право власності на АДРЕСА_3 зареєстровано за ОСОБА_3 на підставі договору №3307 купівлі-продажу нерухомого майна.

Згідно технічного паспорту, виготовленого станом на 14.06.2012 року на імя ОСОБА_3, квартира АДРЕСА_2 складається з 1-єї житлової кімнати, житлова площа квартири 17,4 кв.м., загальна площа 24,0 кв.м. (а.с.15-18).

Згідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Встановлено, що за життя ОСОБА_3 особистого розпорядження - заповіту на випадок своєї смерті не склала.

Згідно свідоцтва про народження серії 1-ЖД №191321 від 25.07.2009 року, виданого Першим Приморським відділом РАЦС ОМУЮ повторно (а.с.6), ОСОБА_1 є сином ОСОБА_3.

У відповідності до статті 1261 Цивільного кодексу України спадкоємцем першої черги майна померлої є позивач по справі. У звязку з чим, він 15.04.2009 року звернувся до Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої 23.02.2009 року ОСОБА_3 (а.с.84).

14.01.2010 року позивач ОСОБА_3 подав до нотаріальної контори заяву щодо здійснення нотаріальних дій по вступу його у спадщину на спірну квартиру (а.с.78 на звороті).

Також, згідно свідоцтва про народження №978121 від 22.12.1955 року (а.с.7) ОСОБА_3 є матірю ОСОБА_4. Як вбачається із свідоцтва про смерть серії 1-ЖД №160662, виданого Першим відділом РАЦС Приморського районного управління юстиції м. Одеси (а.с.8), 09 вересня 2008 року помер ОСОБА_4 (актовий запис №7213).

ОСОБА_4 був батьком ОСОБА_5 (відповідачки за первісним позовом), що підтверджується свідоцтвом про народження серії ІV-ЖД №254179, виданого 18.01.1986 року відділом РАЦС Жовтневого РВК (а.с. 76 на звороті).

Після реєстрації шлюбу 22.12.2006 року (свідоцтво про шлюб серії 1-ЖД №042519 (а.с.76) ОСОБА_5 змінила прізвище на «Харшах».

З матеріалів спадкової справи №269/2009, заведеної 15.04.2009 року, вбачається, що ОСОБА_2, будучи онукою померлої ОСОБА_3, звернулась 10.06.2009 року до Першої Одеської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини після померлої (а.с. 72 на звороті).

Проте, листом від 19.01.2010 року (а.с.82) Перша Одеська державна нотаріальна контора повідомила позивачу ОСОБА_1, що видати свідоцтво про право на спадщину на квартиру АДРЕСА_4 не є можливим у звязку з тим, що вказана квартира належала спадкодавцю на підставі договору купівлі - продажу, зареєстрованого Одеською товарною біржею, який був укладений за участю представника на підставі довіреності, підписаної капітаном судна, підпис якого засвідчений директором по кадрам, що суперечить Закону України «Про товарну біржу»та Закону України «Про нотаріат». Рекомендовано позивачу звернутись до суду з питанням визнання договору купівлі-продажу дійсним або визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування.

Відповідно до статті 1216 Цивільного кодексу України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Відповідно до положень статті 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до статті 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Згідно до ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

У відповідності до положень частин першої та другої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за законом чи за заповітом може прийняти спадщину або не прийняти її. He допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням.

Виходячи з положень ЦК України, ОСОБА_1, як син спадкодавця ОСОБА_3, та ОСОБА_2 як спадкоємець за правом представлення після батька ОСОБА_4, прийняли спадщину після смерті ОСОБА_3, бо подали заяви нотаріусу про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за законом у встановленому законом порядку.

Згідно положень пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, в установленому цивільним законодавством.

За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження.

Згідно ст. 1220 спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Згідно ст. 1223 ЦК України, право на спадкування виникає у день відкриття спадщини, тобто у день смерті спадкодавця.

Частиною 2 ст. 47 ЦК України та ст. ст. 224, 227 ЦК України (в ред. 1963 року) які діяли на час укладення договору, передбачено - якщо сторони домовилися щодо усіх істотних умов договору, що підтверджується письмовими доказами, і відбулося повне або часткове виконання договору, але одна із сторін ухилилася від його нотаріального посвідчення суд може визнати такий договір дійсним.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 та інша сторона за договором № 3307 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.06.1994 року повністю виконали умови договору купівлі-продажу зазначеної квартири, та за життя ОСОБА_3 належним чином зареєструвала своє право власності в КП «ОМБТІ та РОН».

Суд враховує, що у Приморському районному суді м. Одеси перебувала на розгляді справа № 2-95/11 за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, по якій 21.02.2012 року було ухвалено рішення про відмову у задоволенні позовних вимог (а.с.87-88).

Приморським районним судом м. Одеси за розглядом даної цивільної справи №2-95/11 встановлено, що ОСОБА_3 за життя звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до ОСОБА_7 з позовними вимогами про визнання дійсним Договору №3307 купівлі-продажу нерухомого майна від 17.06.1994 року, зареєстрованого Одеською товарною біржею, та права власності на квартиру АДРЕСА_5 (справа №2-5815/09), рішенням суду від 26.02.2009 року позов було задоволено в повному обсязі.

Проте, Апеляційним судом Одеської області 13.11.2013 року винесено рішення, яким вищезгадане заочне рішення від 26.02.2009 року було скасовано (а.с.89-92). При цьому апеляційним судом Одеської області у рішенні від 13.11.2013 року зазначено, що квартира, придбана за договором купівлі-продажу від 17.07.1994 року, укладеного на Одеській товарній біржі, увійшла до спадкової маси померлої ОСОБА_3.

Таким чином, сторони по справі, будучи спадкоємцями померлої ОСОБА_3, позбавлені можливості оформити своє право на спадкове майно, а саме на квартиру АДРЕСА_2.

Вирішуючи спір суд також виходить з наступного.

Ст.ст. 15, 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого майнового або немайнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права.

Згідно до вимог ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Суд вважає, що оскільки в силу ст. 1268 ЦК України спадщина належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини, то відповідно до вимог ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається.

Згідно абзаців 1, 15, 16 п. 3.1. ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013р. №24-753/0/4-13, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). Якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, в тому числі й у випадку визначення судом за позовом спадкоємця додаткового строку для прийняття спадщини.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що існують виключні обставини, які унеможливлюють реалізацію права на оформлення спадщини в позасудовому порядку, тому позовні заяви сторін підлягають задоволенню.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відмова від права на звернення до суду за захистом є недійсною.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Після всебічного, повного дослідження й оцінки наявних матеріалів та обставин справи, керуючись вищевикладеним, суд дійшов висновку щодо обґрунтованості та законності предявлених позовних вимог як первісного позову ОСОБА_1, так і зустрічного позову ОСОБА_2, у звязку з чим вважає за можливе задовольнити їх у повному обсязі.

Керуючись статтями 15-16, 328, 392, 1216, 1217, 1221, 1223, 1258, 1261, 1266, 1267, 1268 ЦК України, статтями 3, 10, 11, 15, 60, 61, 174, 197, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1) право власності в порядку спадкування за законом на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1(загальна площа квартири - 24,0 кв.м., житлова 17, 4 кв.м.), після смерті ОСОБА_3, померлої 23.02.2009 року.

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про визнання права власності в порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2) право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_1 (загальна площа квартири - 24,0 кв.м., житлова 17, 4 кв.м.), після смерті ОСОБА_3, померлої 23.02.2009 року, у порядку права представлення.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення, згідно ч.1 ст. 294 ЦПК України .

Суддя: Домусчі Л.В.

13.07.2016