Провадження № 2/522/6059/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 грудня 2016 року Приморський районний суд м. Одеси у складі:

Головуючого судді Кравчук Т.С.,

при секретарі Антонецькому С.Л.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Одесі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя,

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернулась до суду із позовом, відповідно до якого просила суд визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею - 20,3 кв.м., загальною площею - 21,9 кв.м., право власності за яким зареєстроване за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О. та зареєстровано в реєстрі № 2017, відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.09.2005 року виданого КП « ОМБТІ та РОН» номер запису № 434; визнати об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, а саме: квартиру АДРЕСА_2, яка складається з п'яти кімнат загальною площею - 128,2 кв.м., житловою площею - 76,4 кв.м., право власності якої зареєстроване за ОСОБА_2, відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 16.08.2012 року виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на 1/3 частини квартири, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2015 року виданого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г., на 2/3 частини квартири; визнати за ОСОБА_1 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з п'яти кімнат загальною площею - 128,2 кв.м., житловою площею - 76,4 кв.м.; залишити за ОСОБА_2 право власності на ? частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею - 20,3 кв.м., загальною площею - 21,9 кв.м., згідно договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О. та зареєстровано в реєстрі № 2017, відповідно витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 08.09.2005 року виданого КП « ОМБТІ та РОН» номер запису № 434; залишити за ОСОБА_2 право власності на ? частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з п'яти житлових кімнат загальною площею -128,2 кв.м., житловою площею - 76,4 кв.м.; стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір.

Посилаючись на те, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу, у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, ОСОБА_1 звернулась з відповідним позовом до суду.

Позивач та її представник у судове засідання з`явились, позовні вимоги підтримали та просили суд позов задовольнити у повному обсязі.

Відповідач по справі до судового засідання не з'явився.

Суд, дослідивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, допитавши свідків вважає позов обґрунтованим, доведеним та таким, що підлягає задоволенню.

Правовідносини між сторонами по справі є цивільно-правовими та такими, що стосуються сімейних відносин, урегульовані положеннями ЦК України та положеннями СК України.

Згідно положень ст.ст.10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень.

Судом встановлені наступні фактичні обставини по справі.

Судом встановлено, що між позивачем та відповідачем 08.04.1988 року відділом РАЦСу Малиновського району м. Одеси укладено шлюб, актовий запис № 277, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_1, наявною в матеріалах справи (а.с.10).

Від шлюбу народилось двоє дітей: ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 ( свідоцтво про народження серії НОМЕР_2, видане Малиновським відділом РАЦСу м. Одеси) та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 (свідоцтво про народження серії НОМЕР_3, видане Іллічівським відділом РАЦСу м. Одеси).

Під час зареєстрованого шлюбу з відповідачем на підставі договору купівлі - продажу від 26.08.2005 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Комісарова С.О. було набуте майно, а саме: квартира АДРЕСА_1, що підтверджується наявними у справі доказами.

Також у власності Відповідача є квартира АДРЕСА_2, яка складається з п'яти кімнат загальною площею - 128, 2 кв.м, житловою площею - 76,4 кв.м., відповідно до свідоцтва про право власності на квартиру від 16.08.2012 року виданого виконавчим комітетом Одеської міської ради на 1/3 частини квартири, та свідоцтва про право на спадщину за законом від 11.03.2015 року виданого державним нотаріусом Другої Одеської державної нотаріальної контори Арабаджи К.Г., на 2/3 частини квартири, яку він отримав після смерті матері ОСОБА_7, а в свою чергу остання отримала, в спадок 1/3 частину квартири після оголошення померлого ОСОБА_8, згідно рішення Приморського районного суду м. Одеси № 2о-258/08 від 26.08.2008 року.

Позивач, звертаючись до суду із вимогою визнати вищезазначену квартиру об'єктом права спільної сумісної власності, наголошувала на тому, що вказана квартира була отримана після міни однокімнатної квартири за адресою АДРЕСА_3 з доплатою у розмірі трьох тисяч доларів США, яка була здійснена за її кошти, на трикімнатну квартиру АДРЕСА_2, яка в подальшому була приватизована на праві спільної часткової власності на трьох осіб: ОСОБА_7, ОСОБА_2 та ОСОБА_8.

Також позивач посилається на те, що вищезазначена квартира була добудована її коштом.

Зміна площі квартири підтверджується матеріалами справи, а саме зі Свідоцтва про право власності на житло, виданого 05.08.1994 року Управлінням житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів вбачається, що загальна площа квартири, станом на набуття права власності на неї, становила 72,6 кв.м..

Відповідно до Декларації про початок виконання будівельних робіт, виданої 07.06.2012 року Інспекцією ДАБК в Одеській області за адресою: АДРЕСА_2 була проведена реконструкція квартири з мансардою без зміни цільового призначення після чого загальна площа квартири збільшилась та, на даний час, становить 128,2 кв.м., що знайшло своє підтвердження в технічному паспорті, виданому КП « Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об'єктів нерухомості" від 06.07.2012 року.

Інформацію про те, що квартира АДРЕСА_2 була добудована коштом позивача також була підтверджена показами свідків ОСОБА_9, ОСОБА_10 та ОСОБА_11, допитаними в судовому засіданні та попередженими про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих свідчень.

Враховуючи той факт, що в судовому засіданні встановлено, що також підтверджується матеріалами справи, що квартира АДРЕСА_2 була придбана за фінансової участі позивача, а також той факт, що її реконструкція зі збільшення площі була виконана коштом позивача, суд вважає за можливе визнати її спільною сумісною власністю подружжя.

Після смерті ОСОБА_8, його мати ОСОБА_7 прийняла спадщину у розмірі 1/3 частини вказаної квартири та стала власником 2/3 частин. Після смерті мати ОСОБА_7, Відповідач прийняв у спадщину 2/3 частини квартири та став одним власником вказаної квартири.

Відповідно до ст.. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Згідно ст.. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Згідно ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважних причин самостійного заробітку. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування,є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Відповідно до ст. 61 Сімейного кодексу України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Статтею 63 Сімейного кодексу України передбачено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпорядження майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Відповідно до ст. 69 СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві сумісній власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Згідно ч. 1,3 ст. 368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Частиною 1 ст. 369 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними.

Згідно ч.1 ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними.

Згідно п.3 ст. 10 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень, а суд згідно ст. 11 ЦПК України розглядає цивільну справу в межах заявлених вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Відповідач до судового засідання не з'явився, не скориствася своїм правом надати суду докази на підставу своїх заперечень проти позову.

Враховуючи, що через порушення відповідачем прав позивача остання була вимушена звернутись до суду з позовом, сплатила судовий збір у розмірі 4 134,00 грн.,що підтверджується квитанціями, наявними в матеріалах справи, який підлягає відшкодуванню шляхом стягнення з відповідача на користь позивача.

Відповідно до ст.. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Відповідно до ч.3 ст.213 ЦПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З наведеного вище, суд вважає позов законним, обгрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі, а також підтверджується зібраними по справі доказами.

У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні.

Розглянувши справу повно, всебічно, об'єктивно та неупереджено, суд вважає правомірними заявлені позовні вимоги, які є обґрунтованими, тому вважає за можливе їх задовольнити.

Керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ майна подружжя - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 20,3 кв.м., загальною площею 21,9 кв.м., право власності якої зареєстроване за ОСОБА_2 згідно договору купівлі-продажу від 26.08.2005 року.

Визнати об'єктом права спільної сумісної вланості подружжя, а саме квартиру АДРЕСА_2, яка складається з п'яти кімнат загальною площею 128,2 кв.м., житловою площею 76,4 кв.м., право власності якої зареєстроване за ОСОБА_2.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з п'яти кімнат загальною площею 128,2 кв.м., житловою площею 76,4 кв.м.

Залишити за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину однокімнатної квартири АДРЕСА_1, житловою площею 20,3 кв.м., загальною площею 21,9 кв.м.

Залишити за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, яка складається з п'яти кімнат загальною площею 128,2 кв.м., житловою площею 76,4 кв.м.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 4 134,00 гривень.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції протягом десяти днів з дня проголошення рішення суду.

Суддя: 07.12.2016