Справа № 182/6523/16-ц
Провадження № 2/0182/4367/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

29.12.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Кобеляцької-Шаховал І.О.

секретар Скоробогатова А.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Чкалівської сільської ради про встановлення факту проживання однією сімєю та визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулась до суду з позовною заявою до відповідача про встановлення факту проживання однією сімєю без реєстрації шлюбу та визнання права власності по закону.

В обгрунтування своїх вимог позивач посилається на наступні обставини.

Вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 були зареєстровані та фактично проживали разом з батьками її чоловіка за адресою: с.Чкалове Нікопольського р-ну, вул.Дружби (колишня вул.К.Маркса), буд.52. У сусідньому будинку по вул.Дружби, буд.54 проживала рідна сестра її свекра ОСОБА_3. ОСОБА_3 проживала одна, чоловіка та дітей вона не мала. Тому, коли тітка її чоловіка почала хворіти, у червні 2010 року вони з чоловіком переїхали до тітки в будинок та почали проживати однією сімєю. Відповідно до ч.2 ст.3 СК України, сімю складають особи, які спільно проживають, повязані спільним побутом, мають взаємні права та обовязки. Такому визначенню сімї відповідають стосунки, що склалися у них з чоловіком і його тіткою. Адже вони спільно проживали і мали спільний побут та бюджет, разом несли витрати на харчування сімї, сплачували комунальні послуги, утримували будинок та обробляли присадибну ділянку. Коли 02.03.2013 року її чоловік ОСОБА_2 помер, вони з тіткою продовжили проживати разом, ще більше зблизились, підтримуючи одна одну після цієї втрати. Здоровя тітки погіршувалося, вона все більше потребувала сторонньої допомоги. 12.03.2016 року тітка її покійного чоловіка ОСОБА_3 померла, не залишивши заповіту. Спадкоємцем другої черги спадкування мав би бути її брат ОСОБА_4, але він помер 21 травня 2014 року. Спадщину після смерті тітки свого чоловіка вона прийняла фактично, оскільки проживала зі спадкодавицею на день її смерті за однією адресою, що доводиться довідками виконавчого комітету Чкалівської сільської ради № 927, 298 від 09.11.2016 року. Інших спадкоємців у тітки не залишилось. Після смерті тітки її чоловіка відкрилася спадщина на:

-житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с.Чкалове Нікопольського р-ну Дніпропетровської області, вул.Дружби (колишня ОСОБА_5), буд.54, що складається з: житлового будинку „А, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м.; сараю „Б; літньої кухні „В, „в; гаражу „Д, вбиральні „Г, споруджень 1-6, що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2001 року.

-земельну ділянку (пай № 87), площею3,990 га, що розташована на території Чкаловської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 025742, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської райдержадміністрації від 10 жовтня 2002 року № 389-р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 39 15 січня 2004 року.

Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування у ОСОБА_3 не залишилось. Вона як особа, що проживала зі спадкодавицею однією сімєю більше 5-ти років, відповідно до ст.1264 ЦК України, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Тому вона звернулась до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але щодо видачі свідоцтва про право на спадщину їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2924/02-31 від 13.10.2016 року, у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та не підтвердженням родинних відносин зі спадкодавицею. Вона проживала з тіткою свого чоловіка ОСОБА_3 однією сімєю більше 5 років до часу відкриття спадщини, тому має право на спадкування за законом у четверту чергу. Строк для прийняття спадщини нею не пропущено, оскільки вона прийняла спадщину фактично. За таких обставин звернулась до суду.

В судовому засіданні позивачка позовну заяву підтримала в повному обсязі і суду пояснила, що вона з покійним чоловіком ОСОБА_2 та його тіткою ОСОБА_3 проживали однією сімєю та мали спільний бюджет. В тітки чоловіка нікого не було і вони її доглядали, опікувались нею.

Представник відповідача в судове засідання не прибув, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги визнав і просив суд позов задовольнити.

Вислухавши позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст.1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно із ст.1264 ЦК України, у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім'єю не менш як п'ять років до часу відкриття спадщини.

Відповідно до ст.1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

Згідно зі ст.1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перелік прав і обов'язків особи, які не входять до складу спадщини і припиняються зі смертю особи, визначений ст.1219 ЦК України, є вичерпним.

Як встановлено в судовому засіданні, позивачка разом зі своїм чоловіком ОСОБА_2 були зареєстровані та фактично проживали разом з батьками її чоловіка за адресою: с.Чкалове Нікопольського р-ну, вул.Дружби (колишня вул.К.Маркса), буд.52. У сусідньому будинку по вул.Дружби, буд.54 проживала рідна сестра свекра позивачки ОСОБА_3 Вона проживала одна, чоловіка та дітей вона не мала. Тому, коли ОСОБА_3 почала хворіти, в червні 2010 року позивачка з чоловіком переїхали до тітки в будинок та почали проживати однією сімєю (а.с.15-16). Вони не лише спільно проживали, а й мали спільний побут та бюджет, разом несли витрати на харчування сімї, сплачували комунальні послуги, утримували будинок та обробляли присадибну ділянку. 02.03.2013 року чоловік позивачки ОСОБА_2 помер (а.с.7) і позивачка з тіткою чоловіка продовжили проживати вдвох, ще більше зблизились, підтримуючи одна одну після цієї втрати. 12.03.2016 року ОСОБА_3 померла (а.с.5), не залишивши заповіту. Спадкоємцем другої черги спадкування мав би бути її брат свекор позивачки - ОСОБА_4, але він помер 21.05.2014 року (а.с.6). Спадщину після смерті тітки свого чоловіка позивачка прийняла фактично, оскільки проживала зі спадкодавицею на день її смерті за однією адресою, що доводиться довідками виконавчого комітету Чкалівської сільської ради № 927, 298 від 09.11.2016 року (а.с.5-16). Інших спадкоємців у спадкодавиці не залишилось. Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на:

-житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с.Чкалове Нікопольського р-ну Дніпропетровської області, вул.Дружби (колишня ОСОБА_5), буд.54, що складається з: житлового будинку „А, загальною площею 58,8 кв.м, житловою площею 34,0 кв.м.; сараю „Б; літньої кухні „В, „в; гаражу „Д, вбиральні „Г, споруджень 1-6, що належав спадкодавиці на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2001 року (а.с.18-20).

-земельну ділянку (пай № 87), площею3,990 га, що розташована на території Чкаловської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належала спадкодавиці на підставі державного акту на право приватної власності на землю серії І-ДП № 025742, виданого на підставі розпорядження голови Нікопольської райдержадміністрації від 10 жовтня 2002 року № 389-р, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 39 15 січня 2004 року (а.с.17).

Спадкоємців першої, другої та третьої черги спадкування у ОСОБА_3 не залишилось. Позивачка як особа, що проживала зі спадкодавицею однією сімєю більше 5-ти років, відповідно до ст.1264 ЦК України, має право на спадкування за законом у четверту чергу. Тому позивачка звернулась до Першої нікопольської державної нотаріальної контори для оформлення спадщини, але щодо видачі свідоцтва про право на спадщину їй було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 2924/02-31 від 13.10.2016 року, у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини та не підтвердженням родинних відносин зі спадкодавицею (а.с.21). Позивачка проживала з ОСОБА_3 однією сімєю більше 5 років до часу відкриття спадщини, тому має право на спадкування за законом у четверту чергу. Строк для прийняття спадщини позивачкою не пропущено, оскільки вона прийняла спадщину фактично

Факт проживання позивачки зі спадкодавицею ОСОБА_3 однією сім'єю, підтвердили в судовому засіданні свідки мудра Л.І. та ОСОБА_6

Так, свідок ОСОБА_7 суду пояснила, що позивачку знає з 70-х років. Їх доньки разом ходили до школи. Чоловіка позивачки знала ще раніше, з дитинства. Останнім часом позивачка з чоловіком проживали з тіткою чоловіка ОСОБА_7, десь з літа 2010 року. Вони зробили в будинку ОСОБА_7 ремонт і заселились туди. Вони всі жили однією сімєю. Разом з небіжчицею ОСОБА_7 скуплялись, готували їжу, прибирали, порались на городі тощо. Коли ОСОБА_7 померла, позивачка її ховала, бо в ОСОБА_7 сімї не було. ОСОБА_8 продовжує проживати в Любиному будинку одна, бо її чоловік теж помер.

Свідок ОСОБА_6 суду пояснила, що позивачка її невістка. А лось ОСОБА_7 сестра її покійного чоловіка. З 2010 року її син з позивачкою перебрались жити до ОСОБА_7 в будинок, бо вона жила сама, сімї не мала. ОСОБА_9 проживала зі своєю мамою, а коли та померла, стала жити сама. Син та невістка проживали з ОСОБА_9 однією сімєю, разом вели хазяйство. Коли ОСОБА_9 померла, її ховала ОСОБА_10. ОСОБА_10 залишилась проживати в будинку ОСОБА_9.

За таких обставин суд вважає позовні вимоги обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Враховуючи викладене та керуючись ст.3-10, 30, 60, 209, 212-215, 256-259 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В:

Встановити юридичний факт проживання однією сімєю ОСОБА_1 з ОСОБА_3 з червня 2010 року по день її смерті 12 березня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: с.Чкалове Нікопольського р-ну Дніпропетровської області, вул.Дружби, буд.54, що складається з житлового будинку „А, загальною площею 58,8 кв.м., житловою площею 34,0 кв.м.; сараю „Б; літньої кухні „В, „в; гаража „Д; вбиральні „Г; споруджень 1-6, в порядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, яка померла 12 березня 2016 року.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на земельну ділянку (пай № 87), площею 3,990 га., що розташована на території Чкалівської сільської ради, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, впорядку спадкування за законом після смерті ОСОБА_3, що померла 12 березня 2016 року.

Рішення суду першої інстанції може бути оскаржено протягом десяти днів з дня проголошення рішення до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Нікопольський міськрайонний суд.

Суддя: ОСОБА_11