АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД м. КИЄВА
Доповідач - Заришняк Г.М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розглядуцивільних справ Апеляційного суду міста Києва в складі:

Головуючого - Заришняк Г.М.

Суддів - Андрієнко А.М., Желепи О.В.

при секретарі - Гарматюк О.Д.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу, -

В С Т А Н О В И Л А :

ОСОБА_3 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_1 про розірвання шлюбу.

В обґрунтування позову вказував на те, що з 28.02.1981 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі. Спільне життя із відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння та поваги один до одного, що призвело до припинення ведення спільного господарства та підтримання подружніх відносин. Їх сім'я фактично розпалася, шлюб існує формально. Посилаючись на викладене, просив задовольнити позов.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року позов задоволено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1, посилаючись на неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

В судовому засіданні апеляційної інстанції представник відповідачки підтримала апеляційну скаргу з підстав та доводів, викладених в ній.

Позивач проти апеляційної скарги заперечував, вважаючи рішення суду законним.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення суду в цій частині, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і це було встановлено судом, що 28 лютого 1981 року ОСОБА_2 та ОСОБА_1 зареєстрували шлюб, про що Відділом запису актів громадянського стану Севастопольського міськвиконкому зроблено відповідний актовий запис №349 та видано свідоцтво про шлюб серії НОМЕР_1 (а.с.2).

Сторони від шлюбу мають повнолітніх дітей.

Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається.

У силу ст. 56 СК України кожен з подружжя має право на припинення шлюбних відносин.

Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім'ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з'ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя.

Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2 ст. 112 СК України).

Судом встановлено, що 01 жовтня 2015 року сторони спільного господарства не ведуть, не підтримують шлюбно-сімейних стосунків, проживають окремо.

Як пояснив позивач в судовому засіданні апеляційної інстанції, він з 24 жовтня 2015 року проживає з іншою жінкою, з якою має намір створити сім'ю.

Суд першої інстанції повно та всебічно з'ясував обставини справи, зібраним по справі доказам дав належну оцінку й прийшов до правильного висновку про те, що що сторони не підтримують подружніх відносин, не ведуть спільного господарства, проживають окремо один від одного за різними адресами. Окрім того позивач наполягав на розірванні шлюбу та небажанні примиритися.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд при задоволенні позову виходив виключно з пояснень позивача, який не надав жодного доказу по справі, не прийняв до уваги подані відповідачем заперечення, в яких вона повністю заперечувала проти первісного позову і просила відмовити у його задоволенні з підстав та мотивів, викладених у ньому, не можуть бути підставою для скасування законного та справедливого рішення суду.

Так, 05 серпня 2016 року ОСОБА_1 подала до суду зустрічну позовну заяву, в якій просила розірвати шлюб з відповідачем, проте ухвалою Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року зустрічний позов було залишено без розгляду.

В зустрічній позовні заяві ОСОБА_1 посилалася, зокрема, на те, що винним у розпаді сім'ї є ОСОБА_2, сторони про справі проживають за різними адресами, примирення між ними неможливе.

Крім того, апеляційна скарга не містить обґрунтованих доводів, та таких, що мають істотне значення, про те, що розірвання шлюбу суперечить інтересам відповідачки.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не впливають на правильність ухваленого рішення.

Постановлене судом рішення відповідає вимогам матеріального та процесуального права і не може бути скасоване з підстав, що наведені в апеляційній скарзі.

Керуючись 303, 307, 308, 313 - 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 - відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 05 жовтня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили, шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий:

Судді: