ухвала

іменем україни

21 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

головуючого суддів: Дем'яносова М.В., Іваненко Ю.Г., Ситнік О.М., Леванчука А.О., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні цивільну справу за позовом Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_6, треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Комунальне підприємство «ЖКС «Пересипський», про знесення об'єкту самочинного будівництва, за касаційною скаргою Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради на рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У вересні 2014 року Суворовська районна державна адміністрація Одеської міської ради звернулася до суду з позовом, посилаючись на те, що з листа Суворовської райдержадміністрації стало відомо про те, що ОСОБА_6 до квартири № № АДРЕСА_1 прибудувала кімнату без дозвільних документів та проекту.

У зв'язку з чим позивач, на підставі ст. 152 ЖК України та ч. 7 ст. 376 ЦК України просив зобов'язати відповідача за власний рахунок привести у попередній стан квартиру шляхом знесення самочинної прибудови до квартири розміром 3,12х5,16м.

Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року, в позові Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради до ОСОБА_6, треті особи: Виконавчий комітет Одеської міської ради, Комунальне підприємство «ЖКС «Пересипський», про знесення об'єкту самочинного будівництва відмовлено.

У касаційній скарзі Суворовська районна державна адміністрація Одеської міської ради просить скасувати судові рішення, ухвалити нове рішення про задоволення позову, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Заслухавши доповідь судді Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, дослідивши матеріали цивільної справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційну скаргу слід відхилити, виходячи з наступного.

Згідно із ч. 2 ст. 324 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Відмовляючи у задоволенні позову, суди попередніх інстанцій виходили з того, що 16 серпня 2014 року в інспекції ДАБК в Одеській області зареєстрована декларація про готовність об'єкта до експлуатації, відповідно до якої ОСОБА_6 провела реконструкцію квартири АДРЕСА_1 з виділом в окрему квартиру.

Право власності на зазначену квартиру зареєстровано Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції 27 серпня 2014 року та згідно зі свідоцтвом про право власності на нерухоме майно: квартира АДРЕСА_1 складається з трьох житлових кімнат (11,7 кв. м, 10,0 кв. м, 16,0 кв. м), має загальну площу - 38,6 кв. м, житлову площу - 37,7 кв. м, що відображено в технічному паспорті на квартиру.

Так, Суворовська районна державна адміністрація Одеської міської ради звернулась до суду з позовом до фізичної особи про знесення самочинної прибудови до квартири розміром 3,12х5,16м, яка збудовано без дозвільних документів та проекту.

У положеннях спеціальної матеріально-правової норми, що міститься в частині першій статті 376 ЦК України, поняття самочинного будівництва визначається через сукупність його основних ознак, за наявності яких об'єкт нерухомості може бути визнаний самочинним, зокрема якщо такий об'єкт: 1) збудований або будується на земельній ділянці, що не була відведена в установленому порядку для цієї мети; 2) збудований без належного дозволу чи належно затвердженого проекту; 3) збудований з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

Особа, яка здійснила або здійснює самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України).

У разі істотного відхилення від проекту, що суперечить суспільним інтересам або порушує права інших осіб, істотного порушення будівельних норм і правил суд за позовом відповідного органу державної влади або органу місцевого самоврядування може постановити рішення, яким зобов'язати особу, яка здійснила (здійснює) будівництво, провести відповідну перебудову.

Якщо проведення такої перебудови є неможливим або особа, яка здійснила (здійснює) будівництво, відмовляється від її проведення, таке нерухоме майно за рішенням суду підлягає знесенню за рахунок особи, яка здійснила (здійснює) будівництво. Особа, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, зобов'язана відшкодувати витрати, пов'язані з приведенням земельної ділянки до попереднього стану (ч. 7 ст. 376 ЦК України).

За умовами ст. 9 Закону України «Про архітектурну діяльність» під самочинним будівництвом необхідно розуміти як нове будівництво, так і реконструкцію, реставрацію або капітальний ремонт вже існуючих об'єктів нерухомості.

Відповідно до ст. 152 ЖК УРСР (у редакції, чинній на момент добудови) переобладнання і перепланування жилого будинку (квартири), що належить громадянинові на праві приватної власності, провадяться з дозволу виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів.

Набуття права власності вважається правомірним, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (ч. 2 ст. 328 ЦК України).

Оскільки законність набуття права власності на квартиру АДРЕСА_1 на час розгляду справи не оспорена, суди дійшли обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні позову Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради.

Касаційна скарга не містить доводів на спростування вказаних висновків судів попередніх інстанцій, які є обґрунтованими та узгоджуються з матеріалами справи, при встановленні зазначених фактів судами не було порушено норм цивільного процесуального законодавства й правильно застосовано норми матеріального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Керуючись ст. 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Суворовської районної державної адміністрації Одеської міської ради відхилити.

Рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 11 листопада 2014 року та ухвалу Апеляційного суду Одеської області від 24 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий0Головуючий0 Головуючий М.В. Дем'яносов
Судді: Ю.Г. Іваненко А.О. Леванчук О.М. Ситнік О.В. Ступак