Справа № 209/2813/16-ц
Провадження № 2/209/1385/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 жовтня 2016 року Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого судді - Решетник Т.О.,

за участю секретаря - Драгунцевої С.М.,

позивача - ОСОБА_1,

представника позивача - адвоката ОСОБА_2,

представника відповідача - ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Кам'янське цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Державного підприємства "Смоли", третя особа Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, про скасування наказу про звільнення з підприємства, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом, та уточнивши свої позовні вимоги просить: визнати незаконним та скасувати наказ № 51/ос від 30.06.2016 р. ДП «Смоли» про звільнення з підприємства за згодою сторін ОСОБА_1; поновити ОСОБА_1 на посаді уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Смоли»; стягнути з ДП «Смоли» на його користь 13 777 грн. 20 коп. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, та достягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.09.2016 року по день винесення рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська; стягнути з ДП «Смоли» на його користь моральну шкоду розмірі 5000 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29 грудня 2014 року він був прийнятий на роботу на посаду в.о.першого заступника директора ДП «Смоли» в м.Дніпродзержинську. 04 березня 2015 року позивач був переведений на в.о. заступника директора з виробництва та технічного розвитку. 01.04.2015 року переведений на посаду радника з фінансово економічної роботи. 17.09.2015 року переведений на посаду головного фахівця з питань запобігання та виявлення корупції. 01.12.2015 року переведений на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності. 30.06.2016 року на підставі наказу № 51/ос від 30.06.2016 року позивача було звільнено з підприємства на підставі п.1 ст.36 ч.1 КЗпП України за згодою сторін. Заява про звільнення була ним написана під тиском в.о. директора ДП «Смоли» ОСОБА_4 Тиск почався після того, як змінився керівник підприємства та новий керівник ОСОБА_4 завдався метою замінити його «потрібним» працівником. Він звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості Україні з приводу проведення ретельної, неупередженої та комплексної перевірки тих діянь, що вже вчиненні з боку виконуючого обов'язки керівника ДП «Смоли» ОСОБА_4 та, які можуть містити ознаки корупційних діянь через наявний приватний інтерес в цьому. З 30.05.2016 року, з часу його виходу з планової відпустки по 03.06.2016 року включно, йому надавалися через референта в.о. директора ОСОБА_4 письмові доручення, виконання яких не входило до кола його посадових обов'язків та містило нереальні строки для виконання. Очевидно, що не встановлення ним факту корупційних правопорушень та не виявлення корупційної складової з тих питань, що особисто цікавили в.о. директора та були неодноразово порушені в дорученнях протягом тижня, і стали підставою для застосування 03.06.2016 року до нього дисциплінарного стягнення у вигляді догани. Не погодившись з цим, він подав до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська позов про скасування догани. 03.06.2016 року він знову звернувся до Міністерства енергетики та вугільної промисловості Україні ( вих. № 58-01/502) з приводу того, що на нього здійснюється тиск з боку в.о. директора ОСОБА_4 з метою змусити його звільнитися за власним бажанням або звільнити його за власною ініціативою через нібито неналежне виконання ним посадових обов'язків. В результаті неправомірних дій з боку в.о. директора ОСОБА_4 він вимушений був лікуватися у невропатолога з 07.06.2016 року по 18.06.2016 року. Вважає своє звільнення незаконним, проведеним з порушенням встановленої трудовим законодавством процедури. Порушення процедури звільнення полягає в наступному, згідно пунктом 6.4 змін до статуту ДП «Смоли», затвердженого наказом Міненерговугілля № 543 від 19.08.2015 року заступники директора, головний бухгалтер, керівник юридичного підрозділу, керівник уповноваженого підрозділу (особа) з питань запобігання та виявлення корупції Підприємства призначаються на посаду і звільняються з посади директором Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління. Згідно з п. 4.5. антикорупційної програми ДП «Смоли», яка була затверджена директором ДП Смоли від 21.03.2016 року уповноважений може бути звільнений з посади достроково лише з підстав та у порядку, визначеними частиною п'ятою статті 64 Закону України «Про запобігання корупції» та за погодженням з Уповноваженим органом управління підприємства. Відділ кадрів забезпечує інформування Національного агентства про звільнення Уповноваженого протягом двох робочих днів з дати його звільнення. Згідно статуту ДП «Смоли» уповноваженим органом управління підприємства є Міністерство енергетики та вугільної промисловості України. Вважає, що при його звільненні була порушена процедура звільнення, його звільнення було проведено без погодження з Уповноваженим органом управління підприємства - Міністерством енергетики та вугільної промисловості України. Всього з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за весь час вимушеного прогулу з 01 липня 2016 року по 01 вересня 2016 року 13 777,20 грн. Незаконне звільнення позивача з роботи призвело до порушення усталеного порядку його життя, що вимагає додаткових зусиль для його нормалізації, грубе порушення його трудових прав зі сторони роботодавця викликало страждання та моральний дискомфорт. Моральну шкоду він оцінює у 5 000 грн.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 уточнені позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив суду, що заява про звільнення за згодою сторін від 30.06.2016 року була написана ним власноручно, але під тиском, який полягав у тому, що директор постійно надавав йому розпорядження про виконання роботи, яка не входила до його посадових обовязків, а також виконання якої позивач мав здійснити у нереальні строки. Крім того зазначив, що підставу для звільнення за угодою сторін, а не за власним бажанням, він обрав самостійно, для того щоб не бути звільненим за «статтею». Також позивач зазначив, що свою заяву про звільнення за угодою сторін він не відкликав.

Представник позивача адвокат ОСОБА_2 в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, надав пояснення, аналогічні обґрунтуванню позову.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнала, надала суду письмові заперечення проти позову (а.с. 27-31), в яких зазначено, що ОСОБА_1 працював на ДП «Смоли» на різних посадах з 29.12.2014 року, зокрема 29.12.2014 року прийнятий на посаду в.о. першого заступника директора, 04.03.2015 року переведений на посаду в.о.директора з виробництва та технічного розвитку, 01.04.2015 року - на посаду радника з фінансово-економічної роботи, 17.09.2015 року на посаду головного фахівця з питань запобігання та виявлення корупції, з 01.12.2015 року по 30.06.2016 року обіймав посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності). Наказом від 30.06.2016 №51/ОС позивач був звільнений з підприємства за згодою сторін відповідно п.1 ст. 36 КЗпП України 30.06.2016 року на підставі поданої ним особисто письмової заяви з проханням про таке звільнення. 30.06.2016 року позивач ОСОБА_1 особисто звернувся до керівника ДП «Смоли» із письмовою заявою, у якій просив звільнити його за згодою сторін на підставі п.1 ст. 36 КЗпП України. Таким чином, саме позивач ініціював його звільнення за згодою сторін 30.06.2016 року і особисто прохав про це відповідача, а ДП «Смоли», керуючись виключно чинним трудовим законодавством України, і враховуючи законні трудові права та інтереси позивача, не мало законних підстав для відмови. Пункт 1.2. посадової інструкції уповноваженого з антикорупційної діяльності підприємства № 268, затвердженої 12.03.2014 року зазначає, що уповноважений призначається на посаду та звільняється з неї наказами керівника підприємства відповідно до КЗпП України. Вважають, що погодження на звільнення працівника із уповноваженим органом управління, потрібне і має сенс виключно у випадку звільнення працівника за ініціативою роботодавця задля перевірки дотримання з боку роботодавця всіх передбачених КЗпП України вимог. Зазначили, що Кодекс законів про працю України є єдиним законодавчим актом, який регулює процедуру прийняття на роботу і процедуру звільнення працівників підприємств, установ та організацій на всій території України. Оскільки процедура погодження звільнення працівника за ч.1 ст.36 КЗпП України при поданні ним особисто заяви з проханням про звільнення взагалі не передбачена нормами діючого трудового законодавства, відмова працівнику у звільненні з такої причини є порушенням його вільного волевиявлення під час реалізації конституційного права на працю. Що стосується посилання позивача на п.5 ст. 64 Закону України «Про запобігання корупції», відповідач звертає увагу на те, що тільки пп.2 ст. 64 зазначеного Закону - розірвання трудового договору з уповноваженим за ініціативи керівника юридичної особи або її засновників (учасників) - передбачає за умови відповідності юридичної особи вимогам п.2 ст. 62 цього ж Закону надання згоди Національного агентства на звільнення уповноваженого. Таким чином, відповідач вважає, що Державним підприємством «Смоли» не було вчинено жодних дій, які порушують трудові права позивача під час звільнення та чинне законодавство України, роботодавець повністю дотримався вимог КЗпП України, повністю врахував інтереси позивача, у встановлений законодавством термін позивачу була видана трудова книжка і з ним проведений повний остаточний розрахунок. Посилаючись на вищенаведене, просили в задоволенні позову відмовити, оскільки підстави для задоволення позову відсутні.

Представник третьої особи Міністерства енергетики та вугільної промисловості України в судове засідання не зявився, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, надали до суду письмові заперечення на позовну заяву, в яких зазначили, що Державне підприємство «Смоли», відповідно до Наказу Міненерговугілля від 15.01.2016 № 16 «Про затвердження переліків державних підприємств, установ, організацій та об'єднань, що належать до сфери управління Міненерговугілля, та господарських товариств, щодо яких Міненерговугілля здійснює управління корпоративними правами держави» входить до управління Міністерства та засноване на державній власності та держава є власником в особі Міненерговугілля України. Відповідно до п.1 Положення про Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, затвердженого Указом Президента України від 06.04.2011 року N 382/2011, Міністерство енергетики та вугільної промисловості України (Міненерговугілля України) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України. Міненерговугілля України є головним органом у системі центральних органів виконавчої влади у формуванні та забезпеченні реалізації державної політики в електроенергетичному, ядерно-промисловому, вугільно-промисловому, торфодобувному та нафтогазовому комплексах (далі - паливно-енергетичний комплекс). ОСОБА_1 працював на ДП «Смоли» на різних посадах з 29.12.2014 року, зокрема останньою була посада уповноваженого з антикорупційної діяльності на яку був прийнятий 01.12.2015 року. Наказом від 30.06.2016 року № 51/ОС позивач був звільнений з підприємства за згодою сторін відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України на підставі поданої ним особисто письмової заяви з проханням про таке звільнення. Саме за цією нормою закону ДП «Смоли» видано наказ від 30.06.2016 року № 51/ОС про звільнення ОСОБА_1 з посади уповноваженого з антикорупційної діяльності. Тому, з огляду на вищевказане саме позивач ініціював своє звільнення за згодою сторін 30.06.2016 року і особисто прохав про це керівництво ДП «Смоли». Пунктом 1.2 посадової інструкції уповноваженого з антикорупційної діяльності підприємства (далі - Уповноважений) № 268 від 12.03.2014 року, зазначено, що уповноважений призначається на посаду та звільняється з неї наказами керівника підприємства відповідно до КЗпП України. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 36 КЗпП України підставою для припинення трудового договору є, зокрема, угода сторін. Водночас, пунктом 1 частини п'ятої ст. 64 Закону України «Про запобігання корупції» особа, відповідальна за реалізацію антикорупційної програми може бути звільнення з посади достроково за власною ініціативою. Тобто посилання позивача на п. 5 ст. 64 Закону України «Про запобігання корупції» є необґрунтованим, оскільки в п. 5 ст. 64 вищевказаного закону, йде мова про звільнення Уповноваженого з посади за ініціативи керівника юридичної особи. А так, як позивачем власноручно було написано заяву на звільнення за згодою сторін, то в такому випадку погодження з Національним агентством на звільнення Уповноваженого не потрібно, як передбачено п. 1 частили 5 ст. 64 ЗУ «Про запобігання корупції». Оскільки процедура погодження з уповноваженим органом управління, звільнення працівника за ч. 1 ст. 36 КЗпП України при поданні ним особисто заяви з проханням про звільнення, взагалі не передбачена нормами діючою законодавства, відмова працівнику у звільненні з такої причини є порушенням його вільного волевиявлення під час реалізації ним конституційною права па працю. Таким чином, на думку Міністерства, при звільненні ОСОБА_5 не було вчинено жодних дій, які б порушували трудові права позивача або вимоги чинного трудового законодавства України при звільненні, а тому підстави для скасування наказу про звільнення і поновлення на посаді працівника відсутні. Просили відмовити у задоволенні позову ОСОБА_5

Вислухавши пояснення сторін та їх представників, повно і всебічно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що наказом №113/ос від 29 грудня 2014 р. позивач був прийнятий на посаду В.о. першого заступника директора державного підприємства «Смоли». Згідно з наказом № 7/ос від 04 березня 2015 року він був переведений на посаду виконуючого обовязки заступника директора з виробництва, капітального будівництва та технічного розвитку ДП «Смоли». На підставі наказу № 14/ос від 01.04.2015 року позивач переведений на посаду радника з фінансово-економічної роботи ДП «Смоли». Згідно з наказом № 106/ос від 17.09.2015 року він переведений на посаду головного фахівця з питань запобігання та виявлення корупції ДП «Смоли». Наказом № 124/ос від 03.12.2015 року позивач переведений на посаду уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Смоли».

Згідно з п.п.1.1-1.3 Посадової інструкції № 268 Уповноваженого з антикорупційної діяльності, затвердженої Директором ДП «Смоли» 12.03.2014 року, уповноважений з антикорупційної діяльності є призначена керівником підприємства посадова особа для забезпечення виконання антикорупційного законодавства посадовими особами підприємства. Уповноважений призначається на посаду та звільняється з неї наказами керівника підприємства відповідно до КЗпП України. Кандидатура уповноваженого погоджується з керівником підрозділу з питань запобігання та протидії корупції Міністерства енергетики та вугільної промисловості України. Уповноважений входить до складу юридичного відділу. Уповноважений оперативно та функціонально підпорядкований та підконтрольний безпосередньо керівнику підприємства. Уповноважений підконтрольний керівникові підрозділу з питань запобігання та протидії корупції Міністерства енергетики та вугільної промисловості України (а.с.35-41).

Відповідно до завдань та обовязків, покладених на уповноваженого з антикорупційної діяльності, та визначених у п.2.1-2.9. вищевказаної посадової інструкції, Уповноважений зобовязаний: здійснювати підготовку, забезпечення та контроль виконання заходів щодо запобігання корупції на підприємстві; проводити організаційну та розяснювальну роботу із запобігання, виявлення і протидії корупції; здійснювати контроль дотримання антикорупційного законодавства, в тому числі щодо врегулювання конфлікту інтересів, тощо. Уповноважений відповідно до покладених завдань: розробляє та контролює виконання посадовими особами заходів щодо запобігання корупційним правопорушенням; вживає заходів до виявлення конфлікту інтересів та сприяє його усуненню, контролює дотримання вимог законодавства щодо врегулювання конфлікту інтересів, а також виявляє сприятливі для вчинення корупційних правопорушень ризики в діяльності посадових осіб підприємства, вносить їх керівникам пропозиції щодо усунення таких ризиків; у разі виявлення фактів, що можуть свідчити про вчинення корупційних правопорушень посадовими особами підприємства, а також ознак правопорушення за результатами перевірок декларацій про майно, доходи, витрати і зобовязання фінансового характеру, інформує в установленому порядку про такі факти керівника підприємства, а також, при необхідності, за дорученням керівника підприємства правоохоронні органи відповідно до їх компетенції; забезпечення виконання антикорупційної програми підприємства.

Згідно з п.4.1-4.2, 4.5-4.7 Антикорупційної програми державного підприємства «Смоли», затвердженої В.о. директора ДП «Смоли» 21.03.2016 року, Уповноважений з питань запобігання корупції на ДП «Смоли» є посадовою особою ДП «Смоли», що призначається директором відповідно до законодавства про працю. Уповноважений може бути звільнений з посади достроково лише з підстав та у порядку, визначеними частиною пятою статті 64 Закону України «Про запобігання корупції» та за погодженням з Уповноваженим органом управління підприємства. Відділ кадрів забезпечує інформування Національного агентства про звільнення Уповноваженого протягом двох робочих днів з дати його звільнення. Головним завданням Уповноваженого є підготовка, забезпечення реалізації та контроль за здійсненням заходів щодо запобігання, протидії і виявлення корупції. Функції Уповноваженого визначені цією Антикорупційною програмою та посадовою інструкцією Уповноваженого. Уповноважений підпорядковується безпосередньо директору ДП «Смоли» (в окремому випадку може входити до складу юридичного підрозділу, адміністративно підпорядковуватися керівнику цього підрозділу, а оперативно директору підприємства).

Відповідно до наказу №51/ос від 30 червня 2016 р., 30 червня 2016 р. позивача було звільнено з посади уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Смоли» за згодою сторін згідно з п. 1 ст. 36 КЗпП України, та видано трудову книжку з відповідним записом (а.с.15-17).

З даним наказом ОСОБА_1 був ознайомлений 30.06.2016 р., про що свідчить його власноручний підпис на наказі (а.с. 33) та даної обставини в ході судового розгляду справи позивач та представник позивача не заперечували.

Положенням ст. 36 КЗпП України встановлено, що трудовий договір може бути припиненим за угодою сторін. Угода сторін є самостійною підставою для припинення трудового договору, яка відрізняється від припинення трудового договору з ініціативи працівника та з ініціативи власника тим, що у цьому разі потрібне спільне волевиявлення сторін, спрямоване на припинення трудових відносин в обумовлений строк і саме з цих підстав.

У п. 8 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що при домовленості між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом про припинення трудового договору на підставі п. 1 ст. 36 КЗпП України (за угодою сторін) договір припиняється у строк, визначений сторонами. Анулювання такої домовленості може мати місце лише при взаємній згоді про це власника або уповноваженого ним органу і працівника.

Сама по собі згода власника або уповноваженого ним органу задовольнити прохання працівника про звільнення до закінчення строку попередження не означає, що трудовий договір припинено за п. 1 ст. 36 КЗпП України, якщо не було домовленості сторін про цю підставу припинення трудового договору. В останньому випадку звільнення вважається проведеним з ініціативи працівника (ст. 38 КЗпП).

Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України, трудовий договір укладається між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом. У зв'язку з цим і угода про припинення трудового договору згідно до п.1 ст. 36 КЗпП України укладається між сторонами трудового договору, якими є працівник і власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган, а рішення про розірвання трудового договору приймається власником або органом управління підприємства, установи, організації, який наділений такими повноваженнями.

Таким чином, за угодою сторін розірвання трудового договору, укладеного як на невизначений, так і на визначений строк, допускається при досягненні домовленості між працівником і роботодавцем у будь-який час і у строк, визначений сторонами.

Сторонами анулювання угоди щодо звільнення позивача не обговорювалось.

Матеріали справи свідчать про те, що позивач 30.06.2016 року власноручно написав заяву про звільнення за згодою сторін, і за погодженням з В.о.директора підприємства, у цей же день був звільнений. У день звільнення ним була отримана трудова книжка та розрахунок.

Судом встановлено, що Державне підприємство «Смоли» засноване на державній власності відповідно до спільного наказу Фонду державного майна України та Міністерства енергетики України від 17.08.1998 року № 139/1622 «Про створення державного підприємства «Смоли», наказу Міністерства енергетики України від 25.08.1998 року № 144 «Про забезпечення виконання спільного наказу Міненерго і Фонду державного майна від 17.08.1998 року № 139/1622» на базі частини виробничих потужностей Виробничого обєднання «Придніпровський хімічний завод» і підпорядковане Міністерству енергетики та вугільної промисловості України (далі Уповноважений орган управління). Підприємство є учасником Державного концерну «Ядерне паливо» (надалі Концерн), що підтверджується Статутом ДП «Смоли» та змінами до статуту ДП «Смоли», (а.с.92-109).

Відповідно до п.п. 6.1-6.3, 6.5 вказаного Статуту, Управління Підприємством здійснює його керівник в особі директора. Директор Підприємства призначається на посаду і звільняється з посади Уповноваженим органом управління за поданням Генерального директора Концерну. Директор Підприємства самостійно вирішує питання діяльності Підприємства за винятком тих, що віднесені Статутом до компетенції Уповноваженого органу управління та Концерну. У разі відсутності директора Підприємства (тимчасова непрацездатність, відрядження, відпустка), його обовязки виконує заступник директора, або інша посадова особа після погодження з Уповноваженим органом управління. Директор Підприємства діє без довіреності від імені Підприємства, представляє його в усіх установах і організаціях; укладає договори та інші правочини, відкриває в установах банків поточний та вкладні (депозитні) рахунки, а також видає довіреності на вчинення дій від імені Підприємства; несе персональну відповідальність за організацію дотримання підприємством вимог Закону України «Про запобігання корупції» та реалізацію Антикорупційної програми Підприємства; … здійснює інші повноваження відповідно до чинного законодавства.

Згідно з п.6.4 Статуту ДП «Смоли», з урахуванням змін та доповнень, заступники директора, головний бухгалтер, керівник юридичного відділу, керівник уповноваженого підрозділу (особа) з питань запобігання та виявлення корупції Підприємства призначаються на посаду та звільняються з посади директором Підприємства за погодженням з Уповноваженим органом управління. Спеціалісти та працівники підприємства призначаються і звільняються з посади директором підприємства відповідно до чинного законодавства.

Судом встановлено, що наказом Міністра Міністерства енергетики та вугільної промисловості України від 14.03.2016 року № 46 к/к «Про призначення виконуючого обовязки директора ДП «Смоли», ОСОБА_4 призначено з 15.03.2016 року виконуючим обовязки директора Державного підприємства «Смоли», за його згодою, на період до призначення керівника цього підприємства у встановленому порядку (а.с.111).

З матеріалів справи вбачається, що наказ № 51/ос від 30.06.2016 року про припинення трудового договору, згідно з яким ОСОБА_1 звільнено 30 червня 2016 року з посади уповноваженого з антикорупційної діяльності за згодою сторін, згідно п.1 ст. 36 КЗпП України, був підписаний В.о. директора - головним інженером ДП «Смоли» ОСОБА_6 (а.с.33).

Суд не може прийняти до уваги посилання позивача та його представника, що наказ про його звільнення був підписаний не уповноваженою особою, оскільки дані твердження спростовуються письмовими доказами, наданими представником відповідача, а саме копією наказу ДП «Смоли» від 29.06.2016 р. № 63/к, а також наказу від 29.06.2016 р. № 70 (а.с.110, 123), відповідно до яких на час відрядження В.о.директора ДП «Смоли» ОСОБА_4 до м.Києва, ДК «Ядерне паливо», а саме з 29.06.2016 р. по 30.06.2016 р., повноваження виконуючого обовязки директора ДП «Смоли» було покладено на головного інженера ОСОБА_6 Крім того, згідно довіреності № 58-01/432 від 16.05.2016 року Державне підприємство «Смоли», в особі в.о.директора ОСОБА_4, уповноважив головного інженера ОСОБА_6 представляти інтереси ДП «Смоли» і здійснювати від імені підприємства наступні дії, зокрема: розглядати заяви працівників про їх звільнення за власним бажанням та/або за згодою сторін; приймати рішення про звільнення працівників за власним бажанням та/або за згодою сторін; підписувати кадрові документи, повязані з наданням відпусток, розірванням трудових договорів, вивільненням працівників, в тому числі наказів про припинення трудового договору; ознайомлювати працівників з документами, повязаними з наданням відпусток, розірванням трудових договорів, вивільненням працівників, в тому числі наказами про припинення трудового договору, та інші законні дії, повязані з виконанням цієї довіреності. Довіреність надана без права передоручення іншим особам строком на один рік з дати видачі (а.с. 122).

З наданого представником відповідача листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості України «Про погодження звільнення ОСОБА_1В.» вбачається, що відповідно до п.1 частини 1 статті 36 Кодексу законів про працю України ОСОБА_1 може бути звільнений з посади уповноваженого з антикорупційної діяльності ДП «Смоли» без погодження Міненерговугілля (а.с.85).

Згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст. 64 Закону України «Про корупцію», Уповноважений (особа, відповідальна за реалізацію антикорупційної програми) може бути звільнений з посади достроково в разі: розірвання трудового договору за ініціативи Уповноваженого; розірвання трудового договору з ініціативи керівника юридичної особи або її засновників (учасників). Особа, яка працює на посаді Уповноваженого в юридичній особі, зазначеній у частині другій статті 62 цього Закону, може бути звільнена за умови надання згоди Національним агентством з питань запобігання корупції.

Таким чином, суд приходить до висновку, що відсутність погодження з Міністерством енергетики та вугільної промисловості України звільнення ОСОБА_1 із займаної посади за згодою сторін, згідно п.1 ст.36 КЗпП України, не є порушенням процедури звільнення.

Доводячи незаконність дій відповідача щодо його звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України, позивач посилається на те, що нього постійно здійснювався тиск з боку керівника підприємства, який не давав йому працювати, і тому він був вимушений написати заяву про звільнення за згодою сторін.

Як зазначив позивач, з 30.05.2016 року, з часу виходу з планової відпустки по 03.06.2016 року включно, йому надавалися через референта В.о. директора ОСОБА_4 письмові доручення, виконання яких не входило до кола його посадових обовязків та містило нереальні строки для виконання.

Так, відповідно до виданого В.О. директора ОСОБА_4 розпорядження № 67 від 31.05.2016 року, отриманого позивачем 31.05.2016 року о 10 год. 30 хвил., ОСОБА_1 було доручено у строк до 31.05.2016 року до 16.00 год. провести антикорупційний аналіз факту оплати у 2015 році ДП «Смоли» юридичних послуг на загальну суму 554117,00 грн., що більше ніж у два рази перевищує встановлений чинним законодавством ліміт (200 тис.грн.), допустимий для закупівлі послуг без застосування конкурсної процедури закупівель, що може містити у собі корупційну складову та свідчити про наявність факторів, які сприяють або можуть сприяти корупційним правопорушенням.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 пояснив, що на виконання розпорядження № 67 від 31.05.2016 р. для проведення антикорупційного аналізу факту оплати у 2015 році ДП «Смоли» юридичних послуг на загальну суму 554117,00 грн., він звернувся до В.о.директора ОСОБА_7 зі службовою запискою № 69 від 31.05.2016 р. (а.с.116), в якій він просив дати розпорядження відповідним відділам, щоб надали копії договорів про надання юридичних послуг та копії актів виконаних робіт за 2015 рік, а вже 01.06.2016 року він особисто звернувся до юридичного відділу з приводу надання йому необхідних документів для виконання доручення керівництва.

Згідно розпорядження керівника підприємства № 74 від 01.06.2016 року, отриманого позивачем о 09.35 год., позивачу доручалося у строк до 10.00 год. надати письмові пояснення щодо невиконання вищенаведеного розпорядження № 67 від 31.05.2016 р.

З приводу виконання розпорядження В.о.директора ОСОБА_7 від 01.06.2016 року (а.с.58) щодо надання у строк до 01.06.2016 року до 09.20 год. копії Плану заходів з питань запобігання та виявлення корупції на 2015 рік, затвердженого наказом від 06.11.2014 р. №302, яке позивачем було отримано 01.06.2016 року о 09.00 год., у позивача не виникло будь-яких суперечок, про що він зазначив у судовому засіданні.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що розпорядження В.о.директора ОСОБА_7 № 83 від 02.06.2016 року, яким позивачу ОСОБА_1 було доручено у строк до 02.06.2016 року до 10.30 год. надати пояснення щодо невиконання у встановлений термін доручення № 79 від 01.06.2016 року, було отримане позивачем 02.06.2016 року о 09.55 год. та виконане у встановлений строк, а саме 02.06.2016 року о 10.25 год.

Згідно наказу ДП «Смоли» від 03.06.2016 року № 45/к «Про застосування дисциплінарного стягнення» за неналежне виконання доручення від 31.05.2016 р. № 67, посадових обовязків, передбачених п.п.2.1., 2.9. посадової інструкції, п.4.6. Антикорупційної програми ДП «Смоли», затвердженої 21.03.2016 р., п.3.1. Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників ДП «Смоли» уповноваженому з антикорупційної діяльності ОСОБА_1 оголошено догану.

В судовому засіданні позивач пояснив, що з приводу оскарження вищевказаного наказу він звернувся із позовом до Баглійського районного суду м.Дніпродзержинська, який було залишено судом без розгляду за його письмовою заявою.

Звернення позивача до Міністра енергетики та вугільної промисловості України та інших інстанцій з листом від 03.06.2016 року «Щодо тиску на уповноваженого з антикорупційної діяльності», в якому висловлювались незадоволення керівництвом в особі В.о. директора ОСОБА_4, підтверджує наявність конфлікту між цими особами, проте ці обставини не є беззаперечним доказом того, що заява про звільнення позивачем була написана вимушено, під тиском керівництва (а.с.52-54).

У зв`язку з викладеним суд зазначає, що наявність стресової ситуації на роботі, повязаної з конфліктом з керівництвом, не може розцінюватися як психічний тиск, оскільки такий тиск повинен ставити особу у таке положення, коли вона вимушена робити дії, які за загальних умов не зробила б.

За вказаних обставин, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено незаконність дій відповідача щодо його звільнення за п. 1 ст. 36 КЗпП України, тому позовні вимоги ОСОБА_1 в частині визнання незаконним та скасування наказу про звільнення з підприємства за згодою сторін, поновлення на посаді задоволенню не підлягають.

Вирішуючи позовні вимоги ОСОБА_1 щодо стягнення з ДП «Смоли» на його користь 13 777 грн. 20 коп. середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу, та достягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу з 02.09.2016 року по день винесення рішення Дніпровським районним судом м. Дніпродзержинська, суд виходить з наступного.

Згідно ч. 3 ст. 235 КЗпП України, при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу.

Враховуючи вимоги зазначеної статті, суд відмовляє позивачу у стягненні з відповідача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, так як позивачу відмовлено у задоволенні вимог про поновлення на роботі.

Згідно зі ст.237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику проводиться у разі, якщо порушення його законних прав призвело до моральних страждань, втрат нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відшкодування моральної шкоди, позивач обґрунтовує тим, що внаслідок незаконних дій відповідача та його незаконного звільнення з роботи він пережив моральні та психологічні страждання.

Судом вже встановлено, що позивачем не доведено незаконність дій відповідача щодо його звільнення та незаконність самого звільнення, таким чином відсутні підстави для відшкодування відповідачем моральної шкоди, тому в задоволенні цих вимог також слід відмовити.

Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 88 ЦПК України, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору та в задоволені позовних вимог йому було відмовлено, суд вважає за можливе віднести за рахунок держави.

Керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 57-60, 88, 209, 212-215, 223 ЦПК України,

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Державного підприємства "Смоли", третя особа Міністерство енергетики та вугільної промисловості України, про скасування наказу про звільнення з підприємства, поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, стягнення моральної шкоди - відмовити у повному обсязі.

Рішення суду може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області через Дніпровський районний суд м. Дніпродзержинська шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Cуддя Т.О. Решетник