АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/7824/16 Справа № 189/1362/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Макаров М.О.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати по цивільним справам Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Макарова М.О.

суддів Максюти Ж.І., Петешенкової М.Ю.

при секретарі Черкас Є.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року за заявою ОСОБА_2, зацікавлена особа: Покровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області про встановлення факту смерті,-

ВСТАНОВИЛА:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду із заявою, у якій просила встановити факт смерті ОСОБА_3, померлого 18.03.2015 року у Калінінському районі м. Донецька Донецької області.

Ухвалою судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року заяву ОСОБА_2 повернено.

З цією ухвалою не погодилась ОСОБА_2, звернулась до суду з апеляційною скаргою, в якій просила скасувати ухвалу суду і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції, посилаючись на порушення судом норм процесуального права.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість ухвали суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Повертаючи заяву районний суд виходив з того, що ухвалою суду від 16 вересня 2016 року заява була залишена без руху в звязку з тим, що згідно з абз. 2 ч.1 ст. 257-1 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. В порушення вимог ст. 120 ЦПК України заявницею не надано до суду доказів того, що вона являється родичем померлого ОСОБА_3 або його представником. Крім того, до заяви заявницею було додано платіжне доручення № NOEW539946 від 03 серпня 2016 року про сплату судового збору в сумі 275,60 гривень, яке не може вважатись належним доказом сплати судового збору, у звязку з чим заявниці необхідно було надати оригінал квитанції про сплату судового збору.

20.09.2016 року представник заявниці направив до суду заяву про усунення недоліків на ухвалу суду від 16 вересня 2016 року до якої було додано квитанцію про сплату судового збору № NOEW554548 від 20 вересня 2016 року у сумі 275,60 грн., однак вимоги ст. 257-1 ч.1 ЦПК України виконано не було, а тому у відповідності до ч.2 ст.121 ЦПК України заяву слід вважати неподаною та повернути заявнику.

Проте з такими висновками суду погодитись неможна з огляду на наступне.

Відповідно до ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до п.п. 1, 4 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 із змінами і доповненнями, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 1998 року №15, далі (Пленум), зазначено звернути увагу судів на те, що відповідно до статей 255, 271 ЦПК України в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо:

- згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян;

- чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення;

- заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення;

- встановлення факту не повязується з наступним вирішенням спору про право.

Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, можуть бути порушені в суді за заявами як безпосередньо заінтересованих у цьому осіб, так і інших громадян та організації, коли за законом вони вправі звернутися до суду в інтересах інших осіб (ст. 122 ЦПК), а також за заявою прокурора.

Отже з наведених вище норм вбачається, що суд при вирішенні питання щодо особи яка може бути заявником у справі про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, невірно визначився, що заявником не додано доказів, що вона є родичем померлого ОСОБА_3, оскільки заявником до своєї заяви додані документи, з яких вбачається, що померлий є її вітчимом (а.с. 5-8).

На підставі викладеного колегія суддів вважає за необхідне скасувати ухвалу суду першої інстанції та передати питання про відкриття провадження на новий розгляд.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу судді Покровського районного суду Дніпропетровської області від 20 вересня 2016 року- скасувати, передати питання про відкриття провадження на новий розгляд до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя М.О. Макаров

Судді Ж.І. Максюта

ОСОБА_4