Справа № 569/1274/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 м. Рівне

Рiвненський мiський суд Рівненської області в особi суддi ОСОБА_1,

з участю: секретаря судового засідання Ющук О.С.,

позивача ОСОБА_2,

представника позивача ОСОБА_3,

представника позивача адвоката ОСОБА_4,

відповідача ОСОБА_5,

представника відповідача адвоката ОСОБА_6,

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в мiстi Рiвному

справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері, -

В С Т А Н О В И В :

Позивач ОСОБА_2 та її представники ОСОБА_3 і адвокат ОСОБА_4 в судовому засіданні позов підтримали і просять суд стягнути з ОСОБА_5 аліменти на утримання ОСОБА_2 у розмірі 1/3 частини зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати предявлення позову і довічно.

В обґрунтування позовних вимог посилаються на те, що ОСОБА_2 є пенсіонером за віком, інвалідом ІІ групи, страждає невиліковними хворобами, перенесла інсульт та потребує особливого харчування, дороговартісного лікування та постійного стороннього догляду. Оскільки позивач, крім пенсії та соціальних виплат, інших джерел доходу не має, вона потребує матеріальної допомоги, яку їй може за зобовязана надати її дочка відповідач ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_5 та її представник адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні позов не визнали і у задоволенні позову просять суд відмовити.

На заперечення позовних вимог посилаються на те, що позивач ОСОБА_2 протягом тривалого періоду життя відповідача (1978-1985 роки) ухилялася від виконання своїх батьківських обовязків, що є підставою для звільнення відповідача від обовязку утримувати матір. Крім того вважають, що відповідач, враховуючи розмір отримуваної нею пенсії, не є особою, яка потребує матеріальної допомоги. Безпідставними вважають і надані позивачем розрахунки необхідних витрат на ліки, додаткове харчування тощо.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, показання свідків, дослідивши письмові докази по справі, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги є безпідставними та недоведеними, а тому позов задоволенню не підлягає.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 є дочкою позивача ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2. Позивач батьківських прав щодо відповідача позбавлена не була.

На теперішній час позивач ОСОБА_2 є пенсіонером по віку, інвалідом ІІ групи по загальному захворюванню, має ряд хронічних захворювань, у 2013 році перенесла гостре порушення мозкового кровообігу, у звязку з чим потребує постійного стороннього догляду.

ОСОБА_2 перебуває на обліку в управлінні Пенсійного фонду України в місті Рівне та отримує пенсію державного службовця, розмір якої на грудень 2015 року січень 2016 року становив 2884,74 грн, про що свідчить довідка № 865 від 01 лютого 2016 року.

Як слідує з довідки № 524 від 02 лютого 2016 року управління праці та соціального захисту населення виконавчого комітету Рівненської міської ради, ОСОБА_2 отримує виплату громадянам, які зазнали політичних репресій та згодом були реабілітовані у розмірі 75 грн щомісячно.

Вказані обставини сторонами визнаються.

Відповідно до вимог частини першої статті 202 СК України повнолітні дочка, син зобов'язані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Згідно частини другої статті 202 СК України, якщо мати, батько були позбавлені батьківських прав і ці права не були поновлені, обов'язок утримувати матір, батька у дочки, сина, щодо яких вони були позбавлені батьківських прав, не виникає.

Відповідно до статті 204 СК України дочка, син можуть бути звільнені судом від обов'язку утримувати матір, батька та обов'язку брати участь у додаткових витратах, якщо буде встановлено, що мати, батько ухилялися від виконання своїх батьківських обов'язків.

За положенням частини першої статті 202 СК України право на утримання (аліменти) мають батьки, які є непрацездатними та потребують матеріальної допомоги.

За визначенням, наведеним у частині третій статті 75 СК України, непрацездатною вважається та особа, яка досягла пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом І, ІІ чи ІІІ групи.

Особа є такою, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання її майна, інші доходи не забезпечують їй прожиткового мінімуму, встановленого законом, про що зазначено у частині четвертій статті 75 СК України.

Аналіз указаних норм матеріального права дає підстави для висновку, що аліментні зобовязання у дочки, сина на утримання батьків можуть бути призначені за наявності юридичних складових сукупності певних умов, а саме: мати, батько не були позбавлені батьківських прав та не ухилялися від виконання своїх батьківських обовязків; непрацездатність матері, батька; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення.

Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка, крім іншого, не забезпечена прожитковим мінімумом.

Як слідує з досліджених по справі доказів, розмір пенсії позивача становить 2884,74 грн.

Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» визначено на 2016 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність, з 1 січня 2016 року 1074 грн, з 1 травні 1130 грн, з 1 грудня 1247 грн.

Отже, ОСОБА_2 отримує пенсію в розмірі, що забезпечує її прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність, а тому її не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні частини четвертої статті 75 СК України та, відповідно, частини першої статті 202 СК України, що свідчить про безпідставність та недоведеність позовних вимог.

Відповідач, крім іншого, у своїх запереченнях проти позову посилається на ту обставину, що позивач ухилялася від виконання своїх батьківських обовязків.

Відповідно до вимог статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Разом з тим, відповідачем не надано суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б підтверджували ту обставину, що позивач ухилялася від виконання своїх батьківських обовязків.

Та обставина, що відповідач, будучи неповнолітньою, певний період часу проживала з батьком, а не з матірю, не може беззаперечно свідчити про те, що позивач ухилялася від виконання своїх батьківських обовязків чи неналежно їх виконувала.

Відповідно до вимог частини другої статті 214 ЦПК України, при ухваленні рішення суд враховує висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 13 квітня 2016 року (справа № 6-3066цс15).

Керуючись ст.ст.10,11,60,61,209,212,214,215,218,223,292,294 ЦПК України, суд, -

В И Р І Ш И В :

В позові ОСОБА_2 до ОСОБА_5 про стягнення аліментів на утримання матері відмовити повністю за недоведеністю та безпідставністю позовних вимог.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляцiйного суду Рівненської області через Рiвненський мiський суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повне рішення складено 23 грудня 2016 року.

Суддя: Ю.П.Куцоконь