Справа № 265/7637/16-ц
Провадження № 4-с/265/32/16
У Х В А Л А

21 грудня 2016 року місто Маріуполь

Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області у складі:

головуючого судді Адамової Т. С.,

за участю секретаря Федорової А.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Маріуполі Донецької області скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Донецької області, -

В С Т А Н О В И В :

14 грудня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду із скаргою на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Донецької області щодо відмови у знятті арешту з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк», відкритих на її імя. Просила зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк», відкритих на її імя, що був накладений Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя для забезпечення виконання судового наказу № 2н-1349 від 08 червня 2011 року, судового наказу № 2н-4354 від 14 листопада 2008 року та виконавчого листа № 2-1079 від 10 червня 2009 року. В обґрунтування даної скарги посилалася на те, що у Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя на виконанні відносно неї знаходилися наступні виконавчі документи: судовий наказ № 2н-1349 від 08 червня 2011 року про стягнення з неї на користь ПП «Жилфонд-279» боргу у розмірі 3565 гривень; судовий наказ № 2н-4354 від 14 листопада 2008 року про стягнення з неї на користь ККП «Маріупольтепломережа» суми боргу у розмірі 2801,52 гривень; та виконавчий лист № 2-1079 від 10 червня 2009 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 11415 гривень. 26 жовтня 2016 року вона звернулася до Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя із заявою про зняття арешту, накладеного державним виконавцем, з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк», відкритих на її імя, оскільки на теперішній час жодного відкритого виконавчого провадження відносно неї в Лівобережному відділі державної виконавчої служби не існує. Однак відповіддю державного виконавця від 14 листопада 2016 року, яку нею було отримано 25 листопада 2016 року, їй було відмовлено у знятті арешту з рахунків. З цієї ж відповіді вбачається, що 24 листопада 2010 року та 24 жовтня 2012 року були винесені постанови про повернення виконавчих документів без виконання стягувачам.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримала доводи скарги та надала пояснення, аналогічні викладеним у скарзі. Додатково зазначила, що відмову щодо зняття арешту від державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Донецької області вона отримала по пошті 25 листопада 2016 року, 30 листопада 2016 року вона звернулася до суду із позовом про звільнення майна з-під арешту, а 12 грудня 2016 року нею отримано ухвалу про відмову у відкритті провадження по справі за її позовом. Зазначила, що про арешт рахунків їй було повідомлено працівниками банку в усній формі, відповідних постанов вона не отримувала та не бачила їх. Просила скаргу задовольнити.

Державний виконавець Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Донецької області ОСОБА_4, діюча на підставі довіреності, заперечувала проти задоволення скарги у повному обсязі та пояснила, що арешт з рахунків ОСОБА_1 зняти немає можливості, тому як в неї залишаються невиконані зобовязання по двом судовим наказам та виконавчому листу про стягнення грошової суми у розмірі 11415 гривень, хоча в даний момент вони у провадженні відділу виконавчої служби не перебувають, у 2010 та 2012 роках були повернуті стягувачам. Зазначила, що постанови про арешт рахунків, відкритих на імя ОСОБА_1 в ПАТ «Перший Український ОСОБА_2», у відділі не збереглися, тому як справи були утилізовані, а у реєстр зазначені постанови не вносилися. Просила відмовити у задоволенні скарги у повному обсязі.

Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові докази, суд приходить до висновку про часткове задоволення скарги за наступних підстав.

Як вбачається з постанов про відкриття виконавчих проваджень, наданих у судовому засіданні державним виконавцем, в Лівобережному відділі державної виконавчої служби міста Маріуполя на виконанні відносно ОСОБА_1 знаходилися наступні виконавчі документи: судовий наказ № 2н-1349 від 08 червня 2011 року про стягнення з неї на користь ПП «Жилфонд-279» боргу у розмірі 3565 гривень; судовий наказ № 2н-4354 від 14 листопада 2008 року про стягнення з неї на користь ККП «Маріупольтепломережа» суми боргу у розмірі 2801,52 гривень; та виконавчий лист № 2-1079 від 10 червня 2009 року про стягнення з неї на користь ОСОБА_3 боргу у розмірі 11415 гривень.

Відповідно до постанов про повернення виконавчих документів стягувачам від 24 листопада 2010 року та 24 жовтня 2012 року, вищевказані виконавчі документи були повернуті стягувачам без виконання на підставі п.2 ч.1 ст. 40 та п.2 ч.1 ст. 47 Закону України «Про виконавче провадження», відповідно.

Як вбачається з відповіді Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя від 14 листопада 2016 року на заяву ОСОБА_1, останній відмовлено у знятті арешту з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український міжнародний банк» на імя ОСОБА_1, тому як незважаючи на те, що виконавчі документи були повернуті стягувачам, борги залишаються несплаченими, на підставі чого ОСОБА_1 запропоновано сплатити несплачені борги.

Судом встановлено, що отримавши по пошті відмову державного виконавця про зняття арешту з рахунків від 14 листопада 2016 року, 30 листопада 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Лівобережного відділу державної виконавчої служби в місті Маріуполі про звільнення майна з-під арешту. Отримавши ухвалу Орджонікідзевського районного суду міста Маріуполя від 02 грудня 2016 року, яка набрала законної чинності 07 грудня 2016 року, ОСОБА_1 вже 14 грудня 2016 року звернулася до суду зі скаргою на дії державного виконавця.

У звязку з викладеним суд вважає пропущеним з поважних причин строк подачі даної скарги ОСОБА_1 та відповідно до ч.2 ст. 385 ЦПК України вважає за необхідним його поновити.

Відповідно до ст.. 40 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції від 02 червня 2016 року, у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв'язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. У разі повернення виконавчого документа стягувачу з підстав, передбачених пунктами 1 - 4, 6, 7 і 9 частини першої статті 37 цього Закону, закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 6, 7, 9, 11, 14 і 15 частини першої статті 39 цього Закону, якщо виконавчий збір не стягнуто, державний виконавець не пізніше наступного робочого дня з дня повернення виконавчого документа (закінчення виконавчого провадження) виносить постанову про стягнення виконавчого збору, яку виконує в порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ст. 50 Закону України «Про виконавче провадження» в редакції, що діяла на момент повернення державним виконавцем виконавчих документів, зазначені аналогічні вимоги при поверненні виконавчого документу, а саме зазначено, що у разі якщо у виконавчому провадженні державним виконавцем накладено арешт на майно боржника, у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який його видав, державний виконавець зазначає про зняття арешту, накладеного на майно боржника.

Відповідно до п. 3.17 Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року № 512/5 ( що діяла на час повернення виконавчих документів), у постанові про закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа стягувачу чи повернення виконавчого документа до суду або іншого органу (посадовій особі), який (яка) його видав(ла), державний виконавець зазначає підставу для цього з посиланням на відповідну норму Закону, результати виконання, а також наслідки завершення відповідного виконавчого провадження (зняття арешту тощо).

Отже, при поверненні виконавчих документів стягувачеві, державний виконавець повинен був зазначити про зняття арешту з рахунків боржника ОСОБА_1

Відповідно до ст. 383-385 ЦПК України, сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки арешт на грошові кошти, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2», накладено Лівобережним відділом державної виконавчої служби в Донецькій області для забезпечення реального виконання судових наказів та рішення суду про стягнення з ОСОБА_1 грошових коштів, на підставі судових наказів № 2н-1349 від 08 червня 2011 року та № 2н-4354 від 14 листопада 2008 року, та виконавчого листа № 2-1079 від 10 червня 2009 року, які 24 листопада 2010 року та 24 жовтня 2012 року повернуті стягувачам, при цьому арешт з майна не знімався, на даний час відпали підстави для існування вказаного арешту майна, боржник не має права звертатися до суду з позовом про звільнення майна з-під арешту відповідно до ст. 60 Закону України «Про виконавче провадження», п. 5 Постанови № 5 Пленуму ВВСУ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», та іншим чином відновити своє право на нерухоме майно, тому суд вважає, що скарга є обґрунтованою.

Між тим, відповідно до ч.2 ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця, задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права та свободи.

На підставі зазначеного, розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, суд вважає за необхідним зобов'язати начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя виконати вимоги закону та зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк», відкритих на імя ОСОБА_1, що був накладений Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя для забезпечення виконання судового наказу № 2н-1349 від 08 червня 2011 року, судового наказу № 2н-4354 від 14 листопада 2008 року та виконавчого листа № 2-1079 від 10 червня 2009 року.

Керуючись ст.ст.383-389 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

У Х В А Л И В:

Скаргу ОСОБА_1 на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя Донецької області, - задовольнити частково.

Поновити ОСОБА_1 строк на подання скарги на дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя.

Визнати неправомірними дії державного виконавця Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя щодо відмови у знятті арешту з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк», відкритих на імя ОСОБА_1.

Зобовязати начальника Лівобережного відділу державної виконавчої служби міста Маріуполя зняти арешт з грошових коштів, що знаходяться на рахунках ПАТ «Перший Український ОСОБА_2 банк», відкритих на імя ОСОБА_1, що був накладений Лівобережним відділом державної виконавчої служби міста Маріуполя для забезпечення виконання судового наказу № 2н-1349 від 08 червня 2011 року, судового наказу № 2н-4354 від 14 листопада 2008 року та виконавчого листа № 2-1079 від 10 червня 2009 року.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Донецької області через Орджонікідзевський районний суд міста Маріуполя Донецької області шляхом подачі в 5-денний строк з дня проголошення ухвали апеляційної скарги. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя