АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 212/5492/16-ц 22-ц/774/2481/К/16
Справа № 212/5492/16-ц Головуючий в суді першої
Провадження № 22-ц/774/2481/К/16 інстанції ОСОБА_1
Категорія - 26 (ІІІ) Доповідач Барильська А.П.
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді Барильської А.П.,

суддів - Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар - Гладиш К.І.,

за участю: представника позивача ОСОБА_2 ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» - ОСОБА_5,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, -

В С Т А Н О В И Л А:

У вересні 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» (далі ПАТ «Кривбасзалізрудком») про стягнення моральної шкоди в звязку з ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків, посилаючись на отримання нею професійного захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень внаслідок праці в шкідливих умовах на підприємстві відповідача. Висновком МСЕК від 09.08.2016 року їй було первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 15%, починаючи з 01.08.2016 року з наступним переоглядом у 2017 році.

Вважаючи причиною отримання професійного захворювання тривалу роботу в умовах факторів, що перевищують гранично допустимий рівень, просила суд стягнути з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на її користь моральну шкоду у сумі 145000 грн. без відрахування з цієї суми податку з доходів з фізичних осіб.

Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2016 позов ОСОБА_6 задоволено частково, стягнуто з ПАТ «Кривбасзалізрудком» на її користь 9000 грн. без утримання податку з доходу фізичних осіб та на користь держави 551,20 грн. судового збору. У решті позову відмовлено.

В апеляційній скарзі відповідач ПАТ «Кривбасзалізрудком» ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції та ухвалення нового рішення про відмову в задоволені позову, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема, апелянт зазначає те, що наявність шкідливих умов праці законодавчо допускається, позивач ОСОБА_6 при працевлаштуванні була проінформована про шкідливі умови праці, проте добровільно виконувала такі роботи. Крім того у матеріалах справи відсутні докази, які підтверджують факт спричинення моральної шкоди та вину відповідача в їх настанні. Крім того, вважає необґрунтованим й значно завищеним розмір стягнутої судом моральної шкоди.

Перевіривши матеріали справи, законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга ПАТ «Кривбасзалізрудком» підлягає частковому задволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 працювала на підприємстві відповідача у період з 05 вересня 2001 року по 30 квітня 2015 року на посадах учня підземного лаборанта-радіометриста, підземного лаборанта-радіометриста гірничої інспекції з технічного контролю шахти ім. Леніна. 30 квітня 2015 року звільнена за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію за віком за ст. 38 КЗпП України (а.с. 19-21).

Рішенням ЛЕК Українського науково-дослідного інституту промислової медицини від 31 березня 2016 року ОСОБА_2 встановлено професійне захворювання з діагнозом: хронічне обструктивне захворювання легень 1-2 ст. (пиловий бронхіт 1-2 ст.), емфізема легень 1-2 ст.), група В, ЛН 1-2 ст.

Згідно п. 17 Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання 12 травня 2016 року, встановлено, що причиною виникнення професійного захворювання у позивача є робота протягом 13 років 7 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу (а.с. 4-7).

Висновком МСЕК від 09.08.2016 року позивачу ОСОБА_2 первинно встановлено втрату професійної працездатності в розмірі 15%, починаючи з 01 серпня 2016 року по 01 серпня 2017 року (а.с. 8).

Суд першої інстанції, частково задовольняючи позов, обґрунтовано виходив з доведеності позовних вимог ОСОБА_2 та вірно встановив, що між сторонами склалися трудові правовідносини, оскільки професійне захворювання отримано позивачем під час виконання ним трудових обовязків і повязане з виробництвом, і наявності у звязку з цим підстав, передбачених ст.ст. 153, 237-1 КЗпП України, для відшкодування моральної шкоди.

Колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції щодо наявності правових підстав для відшкодування моральної шкоди позивачу, однак не погоджується з визначеним судом розміром моральної шкоди, з огляду на наступне.

Статтею 153 КЗпП України, передбачено обовязок власника або уповноваженого ним органу створити на робочому місці умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці.

Згідно ст. 173 КЗпП України шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, повязаним з виконанням трудових обовязків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Частиною першої ст. 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

У п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз'яснено, що відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до п.17 акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.05.2016 року, причиною виникнення професійного захворювання у позивача є робота протягом 13 років 7 місяців в умовах перевищення гранично допустимого рівня небезпечних та шкідливих факторів виробничого середовища та трудового процесу. Умови праці лаборанта радіометриста, зайнятого повний робочий день на підземних роботах, за концентрацією аерозолю переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони відносяться до 3 класу 2 ступеню шкідливості. Аерозоль переважно фіброгенної дії у повітрі робочої зони, концентрація в мг/м з вмістом кристалічного кремнію діоксиду у пилу 4,8, при гранично допустимій до 2.0 (а.с. 4-7).

В судовому засіданні встановлений факт заподіяння позивачу ОСОБА_2 моральної шкоди у зв'язку з отриманим нею на виробництві професійним захворюванням. Так, позивач час від часу змушена проходити стаціонарний курс лікування та періодичні обстеження, що підтверджується медичними документами, переносить щоденний фізичний біль та моральні переживання, позбавлена нормальних життєвих зв'язків, у зв'язку з тим, що професійне захворювання обмежує її життєву активність і вимагає від неї додаткових зусиль для організації свого життя.

Встановивши вказані обставини, суд першої інстанції, на думку колегії суддів, дійшов правильного висновку, що позивачу з вини відповідача була заподіяна моральна шкода, й саме на нього повинен бути покладений обовязок з її відшкодування.

Вищенаведене спростовує доводи представника відповідача в апеляційній скарзі щодо відсутності підстав для відшкодування ОСОБА_2 моральної шкоди у звязку з відсутністю вини відповідача у її заподіянні, оскільки порушення відповідачем положень ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці», якими передбачено обовязок підприємства забезпечити безпечні й нешкідливі умови праці, встановлено актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 12.05.2016 року.

Посилання представника відповідача в апеляційній скарзі на те, що позивач ОСОБА_2 добровільно працювала тривалий час у шкідливих умовах праці та саме її дії стали причиною професійного захворювання безпідставні та суперечать вищевикладеному.

Крім того, сам факт виконання працівником робіт в шкідливих умовах не знімає з роботодавця обовязку дотримання вимог, передбачених ч. 2 ст. 153 КЗпП України та ст. 13 Закону України «Про охорону праці».

Доводи апеляційної скарги відповідача про те, що заподіяна моральна шкода є недоведеною, колегія суддів відхиляє, оскільки під час розгляду справи судом на підставі медичних документів про лікування позивача у звязку з отриманим професійним захворюванням, встановлено, що позивачу була заподіяна моральна шкода.

Однак, колегія суддів зважує на доводи апеляційної скарги відповідача й не може погодитися з розміром стягнутої судом моральної шкоди.

Так, на думку колегії суддів, розмір моральної шкоди визначено судом першої інстанції без повного урахування роз'яснень, наведених в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995р. з подальшими змінами, відповідно до якого, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку, ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховуються характер і тривалість страждань, стан здоров'я потерпілого, характер професійного захворювання, істотність вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, конкретні обставини по справі.

За таких обставин, колегія суддів, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, й, беручи до уваги конкретні обставини по справі, зокрема: тривалість роботи позивача в умовах впливу шкідливих факторів, характер отриманого позивачем професійного захворювання, ступінь втрати ним професійної працездатності, тривалість розладу його здоров'я, а також пов'язані з отриманим професійним захворюванням фізичні і моральні страждання позивача, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, і наслідків, що наступили, вважає необхідним змінити рішення суду, зменшивши розмір стягнутої моральної шкоди з відповідача на користь позивача з 9000 грн. до 7000 грн. Саме цей розмір, на думку колегії суддів, є справедливою компенсацією завданих позивачу моральних страждань.

В іншій частині рішення підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 303, 307, п.3 ч.1 ст. 309 , 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» задовольнити частково.

Рішення Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу від 15 листопада 2016 року в частині розміру моральної шкоди, стягнутої з ОСОБА_4 акціонерного товариства «Криворізький залізорудний комбінат» на користь ОСОБА_2, змінити, зменшивши цей розмір 9000 гривень до 7000 (семи тисяч) гривень.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий: А.П. Барильська

Судді: Я.М. Бондар

ОСОБА_7