Справа № 305/2084/15-ц
Провадження по справі 2/305/335/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.11.2016 року Рахівський районний суд Закарпатської області у складі:

головуючого - судді Ємчук В.Е.

за участю: секретаря - Орос С.Ю.

позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся в суд з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Позов мотивував тим, що у листопаді 2012 році на належній йому прибудинковій території, що знаходиться за адресою смт.В.Бичків, вул.Шевченка, 43 виявив неодноразові незаконні проникнення на належну йому прибудинкову територію земельної ділянки, знищення (спиляння) плодоносного дерева груші, яка давала в рік біля 100 кг. плодів, а також переміщення (викрадення) стовбура та гілок спиляного дерева в невідомому напрямку. Про вищевказані та інші правопорушення ним було невідкладно повідомлено правоохоронні органи. Надалі було встановлено, що протиправні дії були вчинені групою осіб: ОСОБА_4 та ОСОБА_3, які є його сусідами. 06 листопада 2012 року в присутності слідчого Тулайдан С.І. та Волощука В.В. незважаючи на неодноразові попередження про продовження порушення законодавства, відповідачі явно продовжували проникати на належну ОСОБА_1 прибудинкову територію, відмовляючись її покидати, а на самовільно зайнятій відповідачами частині земельної ділянки, що належить ОСОБА_1, ОСОБА_2 та ОСОБА_3 вчинили самовільне будівництво. Знищенням плодоносного дерева та переміщенням (викраденням) стовбуру гілок позивачу завдано матеріальної та моральної шкоди. Згідно листа №3340/14 від 23.08.2013 року розмір заподіяної шкоди, внаслідок знищення дерева груші становить 5078,17 гривень. Позивач є самозайнятою особою (підприємцем), провадить господарську діяльність у м.Рахів і замість того, щоб спокійно працювати, він змушений витрачати кошти, паливо, оренду автотранспорту та робочий час для відвідувань смт.Великий Бичків щоб переконуватись у тому, що винні особи не продовжуватимуть знищення та захоплення належного йому майна, як це намагались робити у жовтні 2014 року. Через вказані дії ОСОБА_1 змушений витрачати час, кошти та інші ресурси на вивчення додаткових норм законодавства, консультацій з фахівцями у галузі права, готувати та надсилати звернення та запити до уповноважених органів для захисту порушених прав. Таким чином, вже кілька років внаслідок протиправної поведінки відповідачів позивач зазнає душевних страждань та постійних переживань, перебуває у невизначеному стані щодо свого майна, його цілісності. Разом з вищенаведеним відповідачі звернулись у селищну раду для того, щоб вона примусила позивача прибрати сліди протиправних діянь відповідачів, отже ОСОБА_1 ще й отримав акт, яким вказано прибрати місце правопорушень, а отже цією вимогою продовжувались душевні страждання позивача та переживання за майно. У звязку з наведеним просить стягнути з ОСОБА_4 та ОСОБА_3 5078,17 грн. майнової шкоди, заподіяної внаслідок спиляння плодового дерева груші, переміщенням (викраденням) гілок стовбура та гілок дерева в невідомому напрямку, а також стягнути в його користь моральну шкоду, поклавши на відповідачів судові витрати.

У клопотанні про усунення недоліків ОСОБА_1 зазначив, що в момент предявлення позову встановити точну його ціну неможливо.

У заяві від 22 вересня 2016 року ОСОБА_1 просив позов у частині стягнення моральної шкоди залишити без розгляду.

В судовому засіданні ОСОБА_1 позов про стягнення матеріальної шкоди підтримав та наполягав на задоволенні позову.

Відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_2 в судове засідання не зявилися, у заяві від 04 квітня 2016 року просили дану справу розглянути без них та відмовити у задоволенні позову.

Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі.

У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов'язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом.

Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод.

Згідно зі ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України, суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності.

Згідно зі ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних та юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 57 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Згідно до ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, яких особа зазнала у зв'язку із знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до частини 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

У п. 2 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року № 6 (із змінами та доповненнями) зазначено, що «розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода заподіяна особі і майну громадянина підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв'язок та є вина зазначеної особи».

Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов'язаннях передбачає презумпцію вини; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.

В судовому засіданні встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Згідно з договором купівлі-продажу від 07 липня 2008 року ОСОБА_1 являється власником житлового будинку №43, що знаходиться по вулиці Шевченка, смт.Беликий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області.

Позивач у позовній заяві посилається на неодноразові проникнення відповідачів на прибудинкову територію біля його будинку по вул.Шевченка, 43, у смт.Великий Бичків, Рахівського району, Закарпатської області, а також знищення плодоносного дерева породи груша та переміщення (викрадення) спиляного дерева породи груша.

Акт від 05 листопада 2012 року, який був складений комісією в складі депутатів Рахівської районної ради ОСОБА_5, землевпорядника Великобичківської селищної ради ОСОБА_6 та дільничних інспекторів міліції, є свідченням того, що комісія провела обстеження на звернення ОСОБА_1 та встановила, що на земельній ділянці ОСОБА_1 зрізане дерево та відсутній ручний насос. Однак, встановити межу між суміжними земельними ділянками не можливо, через відсутність державних актів та землю та відсутність межових знаків (огорожі) між дворогосподарствами. Також, комісією було встановлено, що ОСОБА_2 розпочав добудову власного житлового будинку без дозвільних документів.

Суд за клопотанням ОСОБА_1 витребував з управління Державної архітектурно-будівельної інспекції в Закарпатській області документи щодо здійснення громадянами ОСОБА_2 та ОСОБА_3 добудови.

Так, згідно з актом перевірки дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25 листопада 2014 року, припису 03-П про усунення порушення вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил від 25.11.2014 року та постанови №02 по справі про адміністративне правопорушення від 01 грудня 2014 року було встановлено порушення громадянами ОСОБА_2 правил у сфері містобудівної діяльності, зокрема здійснення добудови до житлового будинку ОСОБА_2 ванної кімнати без належних документів на будівництво. Отже, зазначені документи містять відомості про незаконну добудову ванної кімнати до будинку, що належить ОСОБА_2, однак жодним чином не вказують на дії ОСОБА_2, які б порушували право громадянина ОСОБА_1 як власника сусіднього будинку, що розташований у смт.В.Бичків, вул..Шевченка, 43.

Згідно з повідомленням Державної екологічної інспекції №3340/14 від 233.08.2013 року, яке було надане ОСОБА_1 на його скаргу, перевіркою Держекоінспекції у Закарпатській області на підставі наданих скаржником матеріалів, осіб, які скоїли незаконну рубку одного дерева породи груша на земельній ділянці ОСОБА_1 на час перевірки встановити не можливо. У разі встановлення осіб, винних у скоєнні даного правопорушення, розмір можливої заподіяної шкоди, згідно додатку 1 до Постанови КМУ №665 від 23.07.2008 року, становитиме 5078,17 гривень.

Згідно з повідомленням Управління внутрішніх справи України в Закарпатській області №16/В-19 від 14 грудня 2012 року за фактом, наведеній у заяві ОСОБА_1 щодо неправомірних дій ОСОБА_7, слідчим відділенням відкрито кримінальне провадження.

В ході розгляду справи, з пояснень позивача встановлено, що за фактом заяви поданої до УВС жодних рішень прийнято не було, а ОСОБА_1 одержував лише формальні відписки.

Отже, судом не встановлено в ході розгляду справи будь-яких даних, які б свідчили про заподіяння ОСОБА_1 матеріальної шкоди саме діями відповідачів.

Фактичний аналіз змісту наявних у матеріалах справи доказових матеріалів свідчить про те, що позивачем не доведено факту заподіяння йому шкоди майнового характеру, внаслідок зазначеної ним ситуації, в частині існування протиправної поведінки відповідачів, причинно-наслідкового звязку між протиправною поведінкою відповідачів та майновою шкодою, а також вини ОСОБА_2 та ОСОБА_3

Відсутність цих обовязкових елементів, виключає наявність складу цивільного правопорушення, за наявності якого можуть бути задоволенні вимоги про відшкодування матеріальної шкоди.

У відповідності до ч.1 ст.88 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням відмови у заводоленні позову ОСОБА_1 судові витрати понесені ним по сплаті судового збору слід залишити за позивачем.

Керуючись ст. ст. 6, 8, 10,11, 57,58, 60, 88. 212- 215, 223, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної шкоди відмовити за недоведеністю.

Судові витрати віднести за рахунок позивача.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Ємчук В.Е.

З оригіналом вірно:

Суддя Рахівського районного суду: Ємчук В.Е.