АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22ц/774/1725/К/16 Головуючий в суді першої
Справа № 182/1919/15-ц інстанції ОСОБА_1
Категорія № 57 (1) Доповідач Митрофанова Л.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді: Митрофанової Л.В.,

суддів: Бондар Я.М., Зубакової В.П.,

секретар: Маслова К.В.,

за участю: позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ПАТ «Дніпропетровськгаз» ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривому Розі апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» про захист прав споживачів, зобовязання вчинити певні дії та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИЛА:

В березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із вказаним позовом до відповідача ОСОБА_4 акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Дніпропетровськгаз» (надалі ПАТ «Дніпропетровськгаз»), який доповнив щодо стягнення моральної шкоди та просив суд визнати дії відповідача незаконними та скасувати рішення про нарахування заборгованості за 2014 рік у сумі 1 347 грн. 64 коп., а також стягнути на його користь моральну шкоду.

В обґрунтування позову зазначив, що 01 січня 2015 року Нікопольським УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» надано акт № 00712031 звірки взаєморозрахунків спожитого ним природного газу за 2014 рік, згідно якого йому було нарахована заборгованість в розмірі 1347 грн. 64 коп.

З даним актом та нарахованою сумою заборгованості він згоден, оскільки в 2014 році він сплачував за послуги газопостачання відповідно до п. 6 Правил надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 09.12.1999 року, який передбачає 1,788 за 1 м3 та витратив природній газ в межах встановленого ліміту 2500 м3.

Відповідно до знятих показників лічильника кількість ним спожитого природного газу становить 2492 м3, а відповідачем, в свою чергу, нарахована кількість спожитого ним природного газу за 2014 рік 2537 м3.

Просив суд вказані дії відповідача визнати незаконними та скасувати рішення про нарахування заборгованості за 2014 рік в розмірі 1347 грн. 64 коп.

Також зазначає, що даними діями відповідача йому було заподіяна моральна шкода, яка полягає в душевних страждань, пов'язаних з безпідставними претензіями відповідача; те, що він повинен сплачувати неіснуючий борг; змушений витрачати кошти та час на отримання юридичних консультацій, придбання юридичної літератури, вивчення норм законодавства, пошук достовірної інформації про дійсну вартість комунальних послуг. Моральну шкоду оцінює у розмірі 1000 грн., яку просив стягнути з відповідача.

Рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ОСОБА_2, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, ставить питання про скасування рішення суду в частині відмови в скасуванні рішення про нарахування заборгованості за 2014 рік в сумі 1347,64 грн. та ухвалення нового рішення про задоволення його позовних вимог в частині скасування боргу в сумі 1347,64 грн.

На думку позивача, під час розгляду справи судом не було взято до уваги зняти ним показники лічильника, а було взято до уваги відомості відповідача щодо показників лічильника, які зовсім не відповідають дійсності.

Вважає, що відповідач безпідставно вимагає сплатити зайво нараховану плату за газопостачання за 2014 рік, самовільно донарахував 45 м3 та перевів його до оплати за газ до 3 категорії, збільшивши тариф за газопостачання з 1,089 до 1,788.

В запереченнях на апеляційну скаргу представник відповідача просить рішення суду першої інстанції залишити без змін, апеляційну скаргу без задоволення.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

Згідно із ст. 213 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні позову ОСОБА_2 про стягнення з ПАТ «Дніпропетровськгаз» моральної шкоди в розмірі 1000 грн., не оскаржується, а тому судом апеляційної інстанції не переглядається.

Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 на підставі договору купівлі продажу від 25 листопада 2005 року належить житловий будинок за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Щорса, буд. 9 (а.с. 96-97).

29 серпня 2007 року між ОСОБА_2 та Нікопольським УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» був укладений договір № 12031 про надання послуг з газопостачання, відповідно до якого ОСОБА_2 є споживачем природного газу через приєднану мережу (а.с. 30-32).

Відповідно до наданого відповідачем розрахунку контрольних показників, який провадився з урахуванням показників лічильника станом на 01 січня 2015 року 42747,51 м3, витрати спожитого ОСОБА_2 газу на 13 грудня 2014 року становлять 42516 м3 та станом на 11 січня 2015 року 42889 м3. Тобто, обєм використаного позивачем природного газу за 2014 рік складає 2644,51 м3, за мінусом показників лічильника станом на 01 січня 2014 року, що перевищує норму ліміту використаного природного газу 2500 м3 за рік, встановленому Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 року № 2246, на підставі чого ОСОБА_2 було переведено до категорії споживачів за тарифом 1,788 грн. за 1 м3, та був здійснений перерахунок заборгованості спожитого у 2014 році природного газу (а.с. 29).

В березні 2015 року позивач тричі було вручено повідомлення про необхідність сплати наявної заборгованості в десятиденний строк з дня отримання повідомлення та попереджено, що в разі непогашення боргу, йому буде припинено подачу газу (а.с. 6-9).

14 квітня 2015 року у звязку з несплатою заборгованості, Нікопольським УЕГГ ПАТ «Дніпропетровськгаз» було припинено газопостачання до житлового будинку за адресою: Дніпропетровська область, м. Нікополь, вул. Щорса, буд. 9, про що складено акт № 91 (а.с. 34).

Відмовляючи в задоволенні позову, суд першої інстанції виходив з недоведеності та необґрунтованості позовних вимог ОСОБА_2

Колегія суддів погоджується з даним висновком суду, з наступних підстав.

Згідно ст. 714 ЦК України, за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов'язується надавити другій стороні (споживачеві) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач зобов'язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Статтею 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов'язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.

Правовідносини між сторонами врегульовані договором на постачання газу, укладеним 29.08.2007 року та Правилами надання населенню послуг з газопостачання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 9 грудня 1999 р. № 2246 (надалі Правила).

Відповідно до п. 10 Правил, розрахунок населення за надані послуги з газопостачання здійснюється починаючи з 01 січня 2007 року за роздрібними цінами, диференційованими залежно від обсягів споживання, що встановлені НКРЕ, за показаннями лічильників газу, а у разі їх відсутності за нормами споживання природного газу.

Застосування роздрібних цін, диференційованих залежно від річних обсягів споживання, у поточному році для споживачів здійснюється залежно від річного обсягу використання природного газу (зафіксованого на особових рахунках споживача) у попередньому році.

Газопостачальні підприємства проводять щороку станом на 01 січня перерахунок оплати вартості використаного природного газу та суми нарахованих пільг окремо щодо кожного споживача залежно від обсягу використання газу у попередньому році та від диференційованих залежно від річних обсягів споживання роздрібних цін, що діяли в зазначеному році. Якщо за підсумками попереднього року використання природного газу споживачем не відповідає обсягам, на підставі яких визначалась ціна на природний газ, зокрема, у разі перевищення обсягу використаного природного газу порівняно з встановленим у попередньому році, споживач зобов'язаний протягом трьох місяців з дати здійснення перерахунку сплатити газопостачальному підприємству різницю його вартості.

Такий перерахунок проводиться до 01 лютого поточного року.

Визначення річного обсягу використання природного газу здійснюється шляхом додавання обсягу використаного природного газу згідно з показниками лічильника з початку попереднього року до зняття показників лічильника у грудні попереднього року та розрахункового обсягу використання природного газу за необліковані дні грудня у разі не зняття показників лічильника газу газопостачальним підприємством станом на 01 січня наступного року.

Пунктом 15 Правил передбачено, що справляння плати за нормами споживання у разі наявності лічильника газу не допускається, крім випадків: самовільного підключення газових приладів і пристроїв споживача до системи газопостачання; зривання або пошкодження пломб на запірних пристроях, засувках на вводі в будинок, пошкодження або зняття інвентарних заглушок; пошкодження лічильника газу, повірочного тавра, цілості його пломб, а також дій споживача, що призвели до заниження показань лічильника; відмови споживача у доступі до власних приміщень, де розташовані газові прилади і пристрої, лічильники газу, представникам газопостачального (газорозподільного) підприємства для контрольного зняття показань лічильників газу.

Відповідно до вимог пункту 17 Правил, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг з газопостачання є календарний місяць Плата за надані протягом розрахункового періоду послуги з газопостачання вноситься не пізніше 01 числа наступного місяця, якщо договором не встановлений інший строк.

Пунктом 16 договору, укладеного між сторонами, передбачено, що розрахунковим періодом є календарний місяць, тобто плата за спожитий газ повинна проводитися не пізніше 01 числа місяця, що настає за розрахунковим (а.с. 30-32).

Згідно п. 19 Правил, у разі не сплати споживачем надані послуги з газопостачання протягом 10 днів після строку, зазначеного в договорі чи платіжному документі, а газопостачальне підприємство протягом наступних п'яти днів не отримало повідомлення про оплату, споживачеві надсилається письмове попередження про припинення газопостачання. У разі не оплати наданих послуг з газопостачання протягом 10 днів після отримання споживачем письмового попередження (з позначкою про його вручення) газопостачальне підприємство має право відключити споживача від газопостачання. Таке право передбачено і в п. 30 Правил у разі порушення строків оплати послуг з газопостачання.

На думку колегії суддів, відповідачем, відповідно до вищезазначених вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання, вірно визначена заборгованість ОСОБА_2 за використаний природний газ за 2014 рік в сумі 1347,64 грн., про що був складний Акт звірки від 01.01.2015 року та колегія вважає обґрунтованим висновок суду першої інстанції про те, що наданий позивачем розрахунок спожитого газу, складений шляхом середньоарифметичного розрахунку за спожитий газ за 2014-2015 роки.

Таким чином, доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про те, що відповідач безпідставно вимагає сплатити зайво нараховану плату за газопостачання за 2014 рік, самовільно донарахувавши 45 м3 та перевів його до оплати за газ до 3 категорії, збільшивши тариф за газопостачання з 1,089 до 1,788, колегія суддів вважає безпідставними.

Частиною 1 ст. 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст.ст. 10, 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Колегія суддів не приймає до уваги доводи апеляційної скарги позивача про те, що судом не було взято до уваги зняті ним показники лічильника, а було взято до уваги відомості відповідача щодо показників лічильника, які не відповідають дійсності, оскільки відповідно до ч. 4 ст. 60 ЦПК України, доказування не можуть ґрунтуватися на припущеннях, а єдиним доказом споживання газу є показники лічильника станом на 01 число місяця та сплата споживачем наданих послуг, в той час як ОСОБА_2 належним чином плата за надані послуги не проводилась.

Крім того слід зазначити, що відповідно до наданого відповідачем розрахунку контрольних показників, який провадився з урахуванням показників лічильника станом на 01 січня 2015 року 42747,51 м3, витрати спожитого ОСОБА_2 газу на 13 грудня 2014 року становлять 42516 м3 та станом на 11 січня 2015 року 42889 м3. Тобто, обєм використаного позивачем природного газу за 2014 рік складає 2644,51 м3, за мінусом показників лічильника станом на 01 січня 2014 року, що перевищує норму ліміту використаного природного газу 2500 м3 за рік.

В суді апеляційної інстанції поясненнями представника відповідача встановлено, що розрахунок обєму використаного позивачем природного газу за 2014 рік був вирахуваний із показників квитанцій позивача, в яких ним самим було вказано показники газового лічильника.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, не можуть бути взяті до уваги, оскільки вони фактично зводяться до переоцінки доказів та незгодою з висновками суду по їх оцінці.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Отже, вирішуючи даний спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обовязки сторін, обставини по справі, перевірив доводи і дав їм належну правову оцінку, ухвалив рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені письмовими матеріалами справи та поясненнями учасників процесу.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідає вимогам матеріального та процесуального права, у звязку з чим відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 01 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, але може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий

Судді: