АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ТЕРНОПІЛЬСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 607/1918/16-цГоловуючий у 1-й інстанції Ромазан В.В.
Провадження № 22-ц/789/875/16 Доповідач - Міщій О.Я.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 липня 2016 р. колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Тернопільської області в складі:

головуючого - Міщія О.Я.

суддів - Ткач З. Є., Шевчук Г. М.,

при секретарі - Рожук О.О.

з участю сторін - позивача ОСОБА_1, представника Головного Управління Національної поліції у Тернопільській області ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопілської області від 23.05.2016 р. по справі за позовом ОСОБА_1 до Головного Управління Національної поліції у Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди,-

ВСТАНОВИЛА:

В лютому 2016 р. ОСОБА_1 звернувся в суд із вказаним позовом, посилаючись на те, що внаслідок ігнорування відповідачем його звернень на гарячу лінію 102 щодо вчинення працівниками Ідея Банк шахрайських дій, йому завдано моральну шкоду, яка виразилася у погіршені стану здоров'я, через що він перебував на стаціонарному лікуванні в Тернопільській обласній комунальній клінічній психоневрологічній лікарні. У зв'язку з цим просив стягнути з відповідача в його користь 60000 грн. моральної шкоди.

Заочним рішенням Тернопільського міськрайонного суду від 23.05.2016 р. у задоволенні позову ОСОБА_1 до ГУНП у Тернопільській області про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

В апеляційній скарзі ОСОБА_1 просить рішення суду скасувати, ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити в повному обсязі, посилаючись на те, що висновки суду не відповідають обставинам справи.

ОСОБА_1 зазначив, що відповідач неналежно перевірив його звернення щодо вчинення протиправних дій працівниками банку, чим завдав йому моральні страждання.

Апеляційна скарга до задоволення не підлягає.

Вирішуючи спір, суд виходив з того, що позивачем не доведено факту заподіяння йому моральної шкоди та неправомірності дій відповідача.

З такими висновками суду слід погодитись, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та відповідають вимогам закону.

Судом встановлено, що 05.02.2016 року у Тернопільський ВП ГУ Національної поліції Тернопільській області надійшло повідомлення від гр. ОСОБА_1 про вчинення неправомірних дій. Зазначене повідомлення прийнято і зареєстровано у Журналі єдиного обліку заяв і повідомлень про вчинені кримінальні правопорушення та інші події (ЖЄО) Тернопільського відділу поліції ГУ Національної поліції Тернопільській області № 2683 від 05.02.2016 року.

В ході опитування, зі слів гр. ОСОБА_1 стало відомо, що 04.02.2016 року до нього зателефонували представники «Ідея банк» із м. Луцька. Під час дзвінка замість гудків лунала музика, яка викликала неприємні емоції в позивача. Як повідомив ОСОБА_1, минулого року працівники банку телефонували до нього, і в ході телефонної бесіди повідомили про існування боргу перед банком. Він вирішив звернутися на лінію «102», оскільки неприємні мелодії, телефонування і повідомлення негативно впливають на його психоемоційний стан.

Як видно із довідки №03-6/1795 від 12.05.2016 року, виданої Тернопільською обласною комунальною клінічною психоневрологічною лікарнею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у 2016 році перебував на стаціонарному лікуванні в 11-му відділенні Тернопільської обласної комунальної клінічної психоневрологічної лікарні з діагнозом - емоційно-нестійкий розлад особистості, імпульсивний тип.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у звязку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім»ї чи близьких родичів.

Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Постановою Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995р. №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» визначено поняття моральної шкоди, під якою розуміються втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Згідно пункту 3 Постанови зазначено, що відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема, у моральних переживаннях у зв'язку з ушкодженням здоров'я, у порушенні нормальних життєвих зв'язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Пунктом 9 зазначеної Постанови передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних, тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення). Зокрема враховуються стан здоровя потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, ступінь зниження престижу, ділової репутації. Пунктом 11 зазначеної постанови передбачено, що критична оцінка певних фактів і недоліків, думки та судження, не можуть бути підставою для задоволення вимог про відшкодування моральної (немайнової) шкоди.

Згідно із ст.10, 11, 60 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Як видно з пояснень сторін, висновку за результатом розгляду звернення ОСОБА_1 від 05.07.2016 р., затвердженого начальником ТВП ГУНП в Тернопільській області полковником поліції ОСОБА_3, відповідач повідомив позивача про наслідки перевірки за фактом його повідомлення.

У справі відсутні докази вчинення відповідачем протиправних дій чи бездіяльності, порушення права позивача та заподіяння йому моральних страждань та моральної шкоди.

Той факт, що позивач перебував на стаціонарному лікуванні сам по собі не може бути підставою для задоволення позову, оскільки у справі відсутні докази будь якого зв'язку між наявним захворюванням та діями працівників поліції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає підстав для її задоволення і скасування рішення суду.

Керуючись ст. ст. 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Заочне рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопілської області від 23.05.2016 р. залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий - підпис

Судді - два підписи

З оригіналом згідно:

Суддя апеляційного суду Тернопільської області ОСОБА_4