Справа № 2/593/301/2016
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"13" грудня 2016 р. Бережанський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої - судді Данилів О.М.

при секретарі Паньків М.М.

за участі представника позивачки ОСОБА_1

захисника ОСОБА_2

відповідачів ОСОБА_3 та ОСОБА_4

представника служби у справах дітей ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бережанах справу за позовом ОСОБА_6 до ОСОБА_3 та ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право на користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачка ОСОБА_6, вказуючи, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 значаться прописаними у належній їй частині жилого будинку, що знаходиться в Бережани Тернопільської області, на вулиці Л.Українки, 17а, але ніколи не проживали там, а оскільки їх реєстрація перешкоджає їй розпорядитися своєю власністю та скористатися своїм правом на житлову субсидію, звернулась до суду з позовом про зняття їх з реєстрації.

До розгляду справи по суті позивачка, посилаючись на те, що згідно правового висновку, викладеного у Постанові Верховного Суду України від 30 червня 2015 року (у справі № 21-1438а15) особа може бути знята із реєстрації виключно предявивши в суд одну із таких вимог як: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою чи про оголошення фізичної особи померлою подала до суду заяву про уточнення позовних вимог, у яких просила визнати відповідачів особами, що втратили право на користування належним їй житлом, що знаходиться в Бережани Тернопільської області, на вулиці Л.Українки, 17а, оскільки саме вона є власником цього майна, а відповідачі у належній їй частині будинку ніколи не проживали і не проживають на даний час.

В судовому засіданні представники позивачки ОСОБА_1 та ОСОБА_2 уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 підтримали, просили їх задоволити.

Відповідачка ОСОБА_3 позову не визнала, пояснила, що вона вимушено без реєстрації проживає у житловій квартирі своєї матері, однак не бажає бути знятою із реєстрації, бо це порушить її права, оскільки ні вона, ні її ще неповнолітній син не можуть бути ніде не зареєстровані, а її матір не бажає їх приписати до себе, просила відмовити позивачці у задоволенні її позовних вимог.

Відповідач ОСОБА_4 позовних вимог не визнав, просив залишити їх без задоволення.

Третя особа на стороні відповідача - представник Бережанської міської ради щодо задоволення заявлених ОСОБА_6 вимог покладається на думку суду.

Суд, розглянувши матеріали справи і вислухавши пояснення сторін та дослідивши письмові докази, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав.

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Відповідно до статтей 391, 386 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню.

Згідно з вимогами ст. 150 Житлового кодексу України, громадяни які мають у приватній власності будинок (квартиру) користуються ним для особистого проживання і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати і т.п..

Судом встановлено, що позивачка ОСОБА_6 та її колишній чоловік ОСОБА_7, який також є колишнім чоловіком відповідачки ОСОБА_3 та батьком відповідача ОСОБА_4, є співвласниками спірного будинковолодіння, що знаходиться в місті Бережани Тернопільської області на вулиці Л.Українки, 17а і кожному із них належить відповідно 49/100 та 51/100 даного будинковолодіння.

Вказаний факт підтверджується оглянутим в судовому засіданні рішенням Бережанського районного суду від 15 квітня 1999 року, яке набрало законної сили; свідоцтвом про право на нерухоме майно, що було видане виконавчим комітетом Бережанської міської ради 25 жовтня 2006 року та не заперечується сторонами по справі.

Пояснення сторін свідчать про те, що спірне будинковолодіння є реально поділене, має окремі входи та з 14 липня 2015 року має окрему юридичну адресу. Кожен співвласник своєї частини будинковолодіння має свою будинкову книгу.

Судом також встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 з 4 вересня 2007 року значаться зареєстрованими за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1а, хоч з січня 2015 року фактично проживають в ІНФОРМАЦІЯ_2, на вул. Січових Стрільців, 67/51.

Зазначені факти підтверджуються оглянутими в судовому паспортами громадян України, виданими на імя відповідачів, будинковими книгами та не заперечуються самими відповідачами.

В судовому засіданні представник позивачки пояснив, що з метою впорядкування нумерації будівель 14 липня 2015 року рішенням виконавчого комітету Бережанської міської ради Тернопільської області за № 1157 за клопотанням колишнього чоловіка сторін ОСОБА_7 належній йому 51/100 частині житлового будинку присвоєно адресу : вул. Лесі Українки, 17а/1, тобто з 14 липня 2015 року відповідачі, як члени сімї ОСОБА_7 мали би бути зареєстровані за його новою адресою: по вул. Лесі Українки, 17а/1. А оскільки відповідачі у належній позивачці частині будинку за адресою: вул. Лесі Українки, 17а ніколи не проживали та не проживають там і на даний час, що не заперечується ними у судовому засіданні, а лише формально значаться зареєстрованими у належній їй частині будинковолодіння, чим порушується конституційне право позивачки на володіння та розпорядження належним їй житлом, бо із формальною реєстрацією сторонніх осіб, зокрема, неповнолітнього ОСОБА_4, вона не може належну їй частину будинку передати у заставу банку для отримання кредиту. Крім цього, вона не має можливості скористатися правом на житлово-комунальні субсидії, що ставить її у скрутне матеріальне становище, а тому із зазначених підстав просить заявлені та уточнені позивачкою в судовому засіданні вимоги задоволити.

Суд вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення всіх учасників судового розгляду, прийшов до висновку, що уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 слід задоволити, виходячи із насупного.

Згідно ст. 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася в 1997 році відповідно до Закону України від 17 липня 1997 року № 475-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України).

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України.

Об"єктом права власності особи може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира (ст. 379, 382 ЦК України).

Права власника житлового будинку, квартири визначені ст. 383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім"ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд.

Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом.

У відповідності до ч.2 ст. 405 ЦК України, член сім"ї власника втрачає право на користування цим приміщенням у разі відсутності члена сім"ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним власником житла або законом.

А так як судом встановлено, що відповідачі у 49/100 частині житлового будинку належній позивачці ОСОБА_6, яка обліковується за адресою м. Бережани, вул. Лесі Українки, 17а, ніколи не проживали, а та частина будинку, тобто 51/100, яка належала їх колишньому чоловікові та батькові ОСОБА_7, і у якій вони до січня 2015 року проживали та були там зареєстровані, з 14 липня 2015 року згідно рішення виконавчого комітету Бережанської міської ради за № 1157 змінила нумерацію на ОСОБА_8, 17а/1, тому відповідачі мали би бути зареєстровані за новою адресою, а саме: на Л. ОСОБА_8, 17а/1, а не за адресою позивачки, тому позивачка підставно вимагає визнати відповідачів такими особами, що втратили право на користування належним їй житлом.

Що стосується посилання відповідачки ОСОБА_3 про те, що при задоволенні заявлених позивачкою вимог будуть порушені права її неповнолітнього сина ОСОБА_4, то ці її пояснення не заслуговують на увагу, виходячи із наступного.

З метою захисту прав відповідача ОСОБА_4, який ще не досяг повноліття, ухвалою Бережанського районного суду від 24 листопада 2016 року до участі в справі залучена служба у справах дітей Бережанської міської ради.

В судовому засіданні представник служби у справах дітей Бережанської міської ради ОСОБА_5 з метою захисту прав неповнолітньої особи представила суду висновок служби у справах дітей про не можливість зняття з реєстрації неповнолітнього ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, однак детальніше ознайомившись із матеріалами цивільної справи, змінила свою думку та в судовому засіданні не підтримала представлений нею суду висновок; щодо задоволення заявлених вимог поклалася на думку суду, суду пояснила, що за заявою матері неповнолітнього ОСОБА_4 - ОСОБА_3 службою у справах дітей Бережанської міської ради, яку вона очолює, було обстежено житлово-побутові умови проживання неповнолітнього та встановлено, що неповнолітній разом із своєю матірю ОСОБА_3 та бабусею ОСОБА_9 проживають втрьох у благоустроєній належній його бабусі двокімнатній квартирі, що знаходиться в м. Бережани Тернопільської області на вул. Січових Стрільців, 67/51. Стосунки в сімї доброзичливі, для неповнолітнього створено всі умови для належного проживання. Про те, що існує рішення виконавчого комітету про зміну адреси будинковолодіння, у якому проживали відповідачі та той факт, що неповнолітній ніколи не проживав у будиковолодінні позивачки та значиться там лише формально прописаним, службі у справах дітей Бережанської міської ради відомий не був.

Крім вищезазначених підстав, уточнені позовні вимоги позивачки щодо визнання таким, що втратив право на користування належним їй житловим приміщенням неповнолітній ОСОБА_4 також підлягають до задоволення із тих підстав, що відповідно до ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання неповнолітньої особи є місце проживання її батьків, або одного з них, з ким вона проживає. А так як батько неповнолітнього ОСОБА_7 зареєстрований та проживає в ІНФОРМАЦІЯ_4, а його матір ОСОБА_3 фактично проживає у своєї матері - м. Бережани Тернопільської області на вул. Січових Стрільців, 67/51, де також безперешкодно проживає неповнолітній, то зняття його із реєстрації із будинковолодіння, у якому він ніколи не проживав та не має наміру проживати, не буде порушувати його права.

А так як в судовому засіданні встановлено, що відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 у належному позивачці будинковолодінні, що знаходиться в м. Бережани, вул. Л. Українки, 17а не проживали ніколи, що не заперечується і поясненнями самих відповідачів, а формальна реєстрація відповідачів порушує конституційне право позивачки на володіння та розпорядження належним їй житлом, тому заявлені ОСОБА_6 вимоги слід визнати підставними і задоволити їх.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 3, 10, 16, 60, 61, 212- 215, 218, 292, 294 ЦПК України та ст. 405 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Уточнені позовні вимоги ОСОБА_6 задоволити.

Визнати ОСОБА_3 та ОСОБА_4 особами, що втратили право користування належним позивачці житловим будинком, розташованим в м. Бережанах Тернопільської області, на вулиці Л.Українки, 17а та зняти їх із реєстрації за вищевказаною адресою.

Рішення набирає чинності після закінчення строку на його оскарження.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Тернопільської області через Бережанський районний суд протягом десяти діб з дня його проголошення.

Суддя Бережанського

районного суду Тернопільської області ОСОБА_10