Вищий спеціалізований суд україни з розгляду цивільних і кримінальних справ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоКузнєцова В.О.,
суддів: Євтушенко О.І.,Ізмайлової Т.Л.,
Кадєтової О.В.,Мостової Г.І.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором, за касаційною скаргою товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» на рішення апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2014 року товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» (далі - ТОВ «Кредитні ініціативи») звернулось до суду з указаним позовом, в якому просило стягнути з ОСОБА_6 заборгованість за кредитним договором від 21 квітня 2008 року у розмірі 129 385,10 грн.

Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 21 квітня 2008 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ПростоФінанс» (далі - ТОВ «ПростоФінанс») та ОСОБА_6 укладено кредитний договір, за умовами якого останньому надано кредит у розмірі 86 660,00 грн.

18 травня 2012 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» укладено договір купівлі-продажу кредитного портфелю, за умовами якого останньому було відступлено права грошових вимог до боржників ТОВ «ПростоФінанс» за кредитними договорами, у тому числі й за договором, укладеним з ОСОБА_6

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_6 кредитного договору від 21 квітня 2008 року у позивача за договором купівлі-продажу кредитного портфелю від 18 травня 2012 року виникло право стягнення такої заборгованості.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 28 листопада 2014 року в позові відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення. Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ТОВ «Кредитні ініціативи» 1 182,75 грн. В іншій частині позову відмовлено.

У касаційній скарзі ТОВ «Кредитні ініціативи» просить скасувати рішення апеляційного суду, мотивуючи свої вимоги порушенням судом апеляційної інстанції норм процесуального права і неправильним застосуванням норм матеріального права, та передати справу на новий розгляд до апеляційного суду.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Обговоривши доводи касаційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відмовляючи у задоволенні позову суд першої інстанції виходив з того, що позивачем не надано належних доказів на підтвердження позовних вимог.

Скасовуючи рішення районного суду та задовольняючи позовні вимоги частково суд апеляційної інстанції виходив з того, що дострокове стягнення не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України, тому кредитор має право на отримання неустойки в розмірі 1 182,75 грн.

Відмовляючи у задоволенні інших позовних вимог, апеляційний суд виходив з того, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора, яке не виконане боржником, хоча і не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, але не дає підстав для стягнення процентів за користування кредитом та комісії за його обслуговування на умовах договору.

Проте з висновками апеляційного суду повністю погодитися не можна з огляду на наступне.

Судами встановлено, що 21 квітня 2008 року між ТОВ «ПростоФінанс» та ОСОБА_6 було укладено кредитний договір № 0, за яким кредитор надав позичальникові кредит в розмірі 86 660,00 грн строком до 04 жовтня 2015 року під 12,5 %.

Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 04 травня 2011 року, на користь ТОВ «ПростоФінанс» було достроково стягнуто з ОСОБА_6 борг за укладеним кредитним договором в сумі 99 049,08 грн, який складався з тіла кредиту, відсотків, комісії, штрафних санкцій. Рішення суду не виконане.

18 травня 2012 року між ТОВ «Просто Фінанс» та ТОВ «Кредитні ініціативи» було укладено договір купівлі - продажу кредитного портфелю, до якого увійшли вимоги за кредитним договором із ОСОБА_6 (додаток № 1), і ТОВ «ПростоФінанс» відступило свої права грошових вимог до боржників за актом приймання-передачі кредитних документів ТОВ «Кредитні ініціативи».

З акту приймання - передачі кредитних документів вбачається, що предметом передачі щодо спірного договору були прострочена сума основного боргу 79 973,53 грн, прострочені проценти 12 977,65 грн, прострочені комісії 1 811,15 грн, разом 94 712,33 грн, штрафні санкції 4 336,75 грн., разом на суму 99 099,08 грн.

Таким чином, ТОВ «Кредитні ініціативи» отримало право вимоги до ОСОБА_6, в тому числі, і за рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 07 червня 2010 року на суму 99 049,08 грн.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов'язання не допускається.

Згідно із статтею 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Виходячи із системного аналізу ст. ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що апеляційний суд, у порушення вимог ст. ст. 213, 214 ЦПК України, дійшов неправильного висновку про те, що нарахування процентів за користування кредитом, комісії та штрафу після закінчення строку дії договору та з моменту ухвалення судового рішення до його фактичного виконання не передбачено.

Отже, ураховуючи наведене, рішення апеляційного суду в силу ст. 338 ЦПК України не може вважатися законним і обґрунтованим й підлягає скасуванню із передачею справи на новий розгляд до апеляційного суду.

Керуючись ст. ст. 336, 338, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» задовольнити.

Рішення апеляційного суду Одеської області від 18 серпня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Судді:В.О. Кузнєцов О.І. Євтушенко Т.Л. Ізмайлова О.В. Кадєтова Г.І. Мостова