Провадження № 2/761/5382/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(ЗАОЧНЕ)

21 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м.Києва у складі:

головуючого судді: Савицького О.А.,

при секретарі: Ющенко Я.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

05.05.2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ФОП ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, у якому просить розірвати договір № 01-0115, укладений 03.04.2015 року між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, стягнути з ФОП ОСОБА_2 на його користь кошти за вказаним договором у сумі 37500,00 грн., моральну шкоду у сумі 5000,00 грн., а також судові витрати по сплаті судового збору у сумі 562,45 грн.

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 03.04.2015 року між ним та відповідачкою був укладений договір № 01-0115 щодо посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, послуг з пошуку роботи за кордоном, зі сприяння в оформлення документів, необхідних для отримання в'їзної робочої візи та сприяння працівнику в укладення трудового договору між ним та роботодавцем (працевлаштування в Канаді). Позивачем умови вказаного договору були виконані, шляхом сплати у момент підписання договору передоплати у розмірі 50% винагороди за послуги, а саме 37500,00 грн. Разом з тим, оскільки відповідач взяті на себе за договором зобов'язання не виконала, позивач звернувся до суду з даним позовом.

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив суд задовольнити їх у повному обсязі, проти проведення заочного розгляду справи не заперечив.

Відповідачка у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направила, про час і місце судового розгляду повідомлялась належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було, заяви про розгляд справи за її відсутності до суду не надходило.

Третя особа у судове засідання не з'явився, свого представника до суду не направив, про час і місце судового розгляду повідомлявся належним чином у встановленому законом порядку, причини неявки суду повідомлено не було.

Враховуючи, що позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, при цьому, належним чином повідомлена відповідачка у судове засідання не з'явилась, а тому відповідно до ч.1 ст. 224 та ст. 225 ЦПК України, суд постановив ухвалу про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів.

Вислухавши пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що 03.04.2015 року між позивачем та відповідачкою був укладений договір № 01-0115 щодо посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, послуг з пошуку роботи за кордоном, зі сприяння в оформлення документів, необхідних для отримання в'їзної робочої візи та сприяння працівнику в укладення трудового договору між ним та роботодавцем (працевлаштування в Канаді).

Відповідно до п.1.1 договору ОСОБА_1 доручає, а ФОП ОСОБА_2 приймає на себе зобов'язання надати послуги посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, послуг з пошуку роботи за кордоном, зі сприяння в оформлення документів, необхідних для отримання в'їзної робочої візи та сприяння працівнику в укладення трудового договору між ним та роботодавцем, а саме працевлаштування в Канаді.

При цьому, згідно з п.4.1 договору ОСОБА_1 приймає на себе зобов'язання сплатити ФОП ОСОБА_2 винагороду за послуги, передбачені даним договором в розмірі 75000,00 грн., еквівалент 3000,00 у доларах США. Закріплений курс складає 25,00 грн. за один долар США, без ПДВ згідно умов даного договору. ОСОБА_1 сплачує грошові кошти у формі передоплати у розмірі 50 % суми послуги, визначеної у п.4.1. договору у момент підписання договору.

Решту грошових коштів у розмірі 50 % винагороди за послуги, відповідно до п.4.1 договору ОСОБА_1 сплачує ФОП ОСОБА_2 під час передачі оформлених документів на виїзд у Канаду.

Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Згідно зі ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 901 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов'язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов'язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.

Статтею 903 ЦК України передбачено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов'язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором (ч.1). У разі неможливості виконати договір про надання послуг, що виникла не з вини виконавця, замовник зобов'язаний виплатити виконавцеві розумну плату. Якщо неможливість виконати договір виникла з вини замовника, він зобов'язаний виплатити виконавцеві плату в повному обсязі, якщо інше не встановлено договором або законом (ч.2).

Таким чином, відповідно до рахунку-фактури № СФ-01-0115 від 03.04.2015 року та розписки ФОП ОСОБА_2 від 28.05.2015 року, позивачем було сплачено, передбачені п.4.1 договору в день його підписання грошові кошти у формі передоплати у розмірі 50 % суми послуги у розмірі 37500,00 грн., однак відповідачка умови вказаного договору не виконала.

Крім того, позивачем на адресу відповідачки було направлено претензію щодо розірвання вказаного договору, повернення сплачених ним коштів в розмірі 37500,00 грн., а також відшкодування завданих збитків.

Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди.

Разом з тим, п.6.1 договору передбачено, що у випадку порушення своїх зобов'язань за договором сторони несуть відповідальність, визначену цим договором та чинним в Україні законодавством. Порушення зобов'язання є його невиконання або неналежне виконання, тобто виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язань.

Згідно зі ст. 907 ЦК України договір про надання послуг може бути розірваний, у тому числі шляхом односторонньої відмови від договору, в порядку та на підставах, встановлених цим Кодексом, іншим законом або за домовленістю сторін. Порядок і наслідки розірвання договору про надання послуг визначаються домовленістю сторін або законом.

Відповідно до ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Iстотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

За таких обставин, оскільки судом було встановлено, що між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2 був укладений договір про надання послуг щодо працевлаштування за кордоном № 01-0115 від 03.04.2015 року, умови якого позивачем були виконані, шляхом сплати грошових коштів у формі передоплати в розмірі та строки, передбачені умовами вказаного договору, остання взяті на себе за договором зобов'язання не виконала, а саме не надала послуги з посередництва у працевлаштуванні на роботу за кордоном, будь-яких доказів на спростування вказаних обставин суду надано не було, а тому суд вважає за необхідне розірвати договір № 01-0115 від 03.04.2015 року укладений між ОСОБА_1 та ФОП ОСОБА_2, а також стягнути з ФОП ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 сплачені ним грошові кошти у формі передоплати в розмірі 37500,00 грн.

Відповідно до вимог ч.ч.1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Разом з тим, ч.1 ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

У позовній заяві, як на підставу для задоволення своїх позовних вимог щодо відшкодування моральної шкоди, позивач посилається на те, що порушення відповідачкою зобов'язань за договором завдало позивачу душевних страждань.

Водночас, у відповідності до положень п.4 ч.1 ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема відшкодування збитків та моральної шкоди.

Проте, оскільки у судовому засіданні встановлено, що між сторонами виникли договірні правовідносини, що регулюються вищевказаним договором, яким не передбачено відшкодування моральної шкоди за порушення його умов, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідачки на його користь на відшкодування моральної шкоди 5000,00 грн. задоволенню не підлягають.

Крім того, у порядку, визначеному ст.ст. 79, 88 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі, передбаченому Законом України «Про судовий збір», а саме 551,20 грн.

Керуючись ст. ст. 525, 526, 530, 610, 611, 629, 651, 901, 903, 907 ЦК України, ст.ст. 3, 10, 11, 57-60, 79, 88, 169, 208, 209, 212-215, 223-226, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: ОСОБА_3, про розірвання договору, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди - задовольнити частково.

Розірвати договір № 01-0115, укладений 03.04.2015 року між ОСОБА_1 та Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_2.

Стягнути з Фізичної особи-підприємця ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 38051 (тридцять вісім тисяч п'ятдесят одна) грн. 20 коп., а саме: 37500 (тридцять сім тисяч п'ятсот) грн. 00 коп. - грошові кошти за договором № 01-0115 від 03.04.2015 року; 551 (п'ятсот п'ятдесят одна) грн. 20 коп. - судові витрати по сплаті судового збору.

В решті позов задоволенню не підлягає.

Рішення може бути переглянуте судом за заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання копії рішення, а також рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м.Києва шляхом подачі апеляційної скарги через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Рішення суду набирає законної сили після перегляду справи апеляційним судом, або після закінчення строків для подання апеляційної скарги та заяви про перегляд заочного рішення.

Суддя: