Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Є.У. № 310/9905/15-ц Головуючий у 1-й інстанції: Ліхтанська Н.П.
Провадження № 22-ц/778/1321/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 травня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

Головуючого: Крилової О.В.

Суддів: Трофимової Д.А.

ОСОБА_2

При секретарі: Семенчук О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» на заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року по справі за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И Л А :

У жовтні 2015 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в обґрунтування якого зазначало, що 04 червня 2007 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір № ZPRWAN00000044, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 14 285,17 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 03.06.2014р. ОСОБА_3 зобовязалася повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлені кредитним договором.

Відповідно до умов договору погашення заборгованості здійснюється в наступному порядку: щомісяця в період сплати позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) для погашення заборгованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У випадку порушення зобовязань за кредитним договором відповідач сплачує банку відсотки за користування кредитом у подвійному розмірі на місяць, нараховані від суми непогашеної в строк заборгованості за кредитом.

Банк свої зобовязання за договором виконав, надавши відповідачу кредит у розмірі, передбаченому умовами кредитного договору.

Внаслідок неналежного виконання умов кредитного договору відповідач станом на 17.08.2015 р. має заборгованість у розмірі 10 842,53 доларів США.

Крім того, заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2013 року з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» було стягнуто заборгованість за кредитним договором № ZPRWAN00000044 від 04 червня 2007 року в сумі 8 857,21 доларів США.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за кредитним договором № ZPRWAN00000044 від 04 червня 2007 року в сумі 10 842,53 доларів США, що за курсом 21,15 відповідно до службового розпорядження НБУ від 17.08.2015р. складає 229 319,51 грн., та судові витрати.

Заочним рішенням Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись із рішенням суду, ПАТ КБ «ПриватБанк» подало апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги.

Заслухавши у судовому засіданні суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

За положеннями п.п. 2, 3 ч. 1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог, або змінити рішення.

Відповідно ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: неповне зясування судом обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Згідно ч. 2 ст. 314 ЦПК України апеляційний суд ухвалює рішення у випадках скасування судового рішення і ухвалення нового або зміни рішення.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, 04 червня 2007 року між сторонами по справі був укладений кредитний договір № ZPRWAN00000044, за умовами якого відповідач отримала кредит в сумі 14 285,17 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі12% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення - 03.06.2014р. включно (а.с. 10-13).

ОСОБА_3 було допущено невиконання умов кредитного договору.

Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 29.03.2013р. по справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ПАТ «Акцент-банк», ОСОБА_3 про стягнення заборгованості було стягнуто з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором № ZPRWAN00000044 від 04 червня 2007 року станом на 28.01.2013р. в сумі 7 605,65 доларів США, що відповідно до повідомлення НБУ складає 60 795,68 грн. Також було стягнуто солідарно з ПАТ «Акцент-банк» та ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості в сумі 10 000 грн. (а.с. 4).

Вказане рішення не виконане позичальником ОСОБА_3 по теперішній час, а отримані нею кредитні кошти Банку не повернуті.

Звертаючись з новим позовом, Банк просив стягнути заборгованість по кредиту, що утворилася станом на 17.08.2015 року.

Відмовляючи у задоволенні цього позову, суд першої інстанції виходив із того, що з ухваленням рішення Індустріальним районним судом м. Дніпропетровська від 29.03.2013 року, що набрало законної сили, та яким у звязку зі змінами умов договору було стягнуто достроково в повному обсязі заборгованість, припинились правовідносини сторін, що ґрунтуються на кредитному договорі, зокрема, сплата чергових платежів, сплата та нарахування відсотків, разом із тим, виникло грошове зобов'язання із повернення кредитних коштів в повному обсязі та нарахованих на цей час відсотків, невиконання якого тягне відповідальність, встановлену ст. 625 ЦК України. А вимог про стягнення коштів на підставі ст. 625 ЦК України позивач не заявляв.

Такий висновок суду не відповідає нормам матеріального права з наступних підстав.

Згідно зі статтею 599 ЦК України зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

За статтею 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.

Відповідно до ч.ч. 1, 4 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обовязки відповідно до договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору.

За змістом ст.ст. 525, 526 ЦК України зобовязання мають виконуватися належним чином згідно з умовами договору та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобовязання не допускається.

У статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки.

Так, п. 4.1 кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3, 7.5 даного договору, Банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити Банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку, якщо кредит видається в іноземній валюті, пеня сплачується в гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати.

У відповідності до частин першої та третьої статті 1049 ЦК України позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору слід дійти висновку про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору, не звільняє боржника та поручителя від відповідальності за невиконання грошового зобовязання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Вказана правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 23 вересня 2015 року по справі за № 6-1206цс15.

Крім того, відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

Визначення поняття зобовязання міститься у частині першій статті 509 ЦК України.

Відповідно до цієї норми зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

У разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: 1) припинення зобов'язання внаслідок односторонньої відмови від зобов'язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; 2) зміна умов зобов'язання; 3) сплата неустойки; 4) відшкодування збитків та моральної шкоди (стаття 611 ЦК України).

Згідно зі статтями 526, 530, 610, 612 ч. 1 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином у встановлений термін відповідно до умов договору та вимог чинного законодавства. Якщо в зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню в цей строк (термін).

Порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України).

При цьому, в законодавстві визначаються різні поняття як "строк дії договору", так і "строк (термін) виконання зобовязання" (статті 530, 631 ЦК України).

Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.

При цьому, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Відповідно до частини пятої статті 261 ЦК України за зобовязаннями, строк виконання яких не визначений або визначений моментом вимоги, перебіг позовної давності починається від дня, коли у кредитора виникає право предявити вимогу про виконання зобовязання. Якщо боржникові надається пільговий строк для виконання такої вимоги, перебіг позовної давності починається зі спливом цього строку.

За змістом статті 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно).

Як зазначалося вище, за змістом ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобовязання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України).

Оскільки кошти за кредитним договором в належному розмірі повернуто не було, проценти за кредитом та пеня за процентами підлягає стягненню з відповідача у межах строку позовної давності (правовий висновок, викладений у Постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 року по справі № 6-249цс15).

Як вбачається з уточненого розрахунку заборгованості за договором № ZPRWAN00000044 від 04 червня 2007 року, що наданий представником ПАТ КБ «ПриватБанк» апеляційному суду, за період з 29.01.2013р. по 17.08.2015р. сума заборгованості відповідача становить 10 804,36 доларів США, що в перерахунку на гривню за офіційним курсом НБУ на 17.08.2015р. складає 228 512,21 грн.

З огляду на викладене та з урахуванням правових позицій, викладених у Постановах Верховного Суду України від 23.09.2015 року по справі № 6-1206цс15 та від 02.12.2015 року по справі № 6-249цс15, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, з ОСОБА_3 на користь позивача слід стягнути заборгованість за кредитним договором в розмірі 228 512,21 грн., що складається з процентів за кредитом та штрафних санкцій, відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованості, який є обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, оформлений належним чином у відповідності до законодавства та умов кредитного договору.

З урахуванням наведеного, на підставі ст.ст. 307, 309 ЦПК України судова колегія вбачає підстави для скасування рішення суду із ухваленням нового рішення про часткове задоволення позову.

Крім того, відповідно до ч.ч. 1, 5 ст. 88 ЦПК України на користь позивача підлягають стягненню з ОСОБА_3 документально підтверджені витрати по сплаті судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у суді першої та апеляційної інстанцій у загальному розмірі 7 198,13 грн. (3 427,68 грн. + 3 770,45 грн.) та витрати, пов'язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, в сумі 330 грн., а всього - 7 528 грн. 13 коп.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

В И Р І Ш И Л А:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Заочне рішення Бердянського міськрайонного суду Запорізької області від 25 грудня 2015 року по цій справі скасувати та ухвалити нове рішення наступного змісту:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 228 512 грн. 21 коп. та судові витрати в розмірі 7 528 грн. 13 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржене протягом двадцяти днів шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: