АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/5900/16 Головуючий 1 інст. Оксененко В.А.
Справа № 643/6646/16-ц Доповідач Бурлака І.В.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» серпня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів,

в с т а н о в и л а:

У червні 2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з зазначеним позовом до ОСОБА_2. В обґрунтування свого позову посилалася на те, що вона є пенсіонером, розмір її пенсії складає 1246,15 грн.

Зазначила, що її витрати на харчування, оплату комунальних послуг, придбання ліків та одягу на місяць складають 1800,00 2000,00 грн., однак їй постійно не вистачає приблизно 600,00 грн.

Вказала, що в даний час свої потреби забезпечити саме не має можливості, інших доходів крім пенсії немає, у звязку з чим вона потребує матеріальної допомоги.

Зазначила, що вона має сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, який є працездатною особою, неповнолітніх дітей на утриманні не має.

Вважала, що відповідач має можливість надавати їй матеріальну допомогу, однак в добровільному порядку допомагати відмовляється.

Просила встановити та стягнути з ОСОБА_2 аліменти на її користь на її утримання у розмірі 600,00 грн. щомісяця.

Рішенням Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати, ухвалити нове рішення про задоволення заявлених нею позовних вимог. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права. Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі і як доводи апеляційної скарги виклала позовні вимоги. Зазначила, що суд не звернув уваги на те, що відповідач викрав у неї всю її медичну документацію, квитанції та чеки про придбання медичних препаратів, проходження відновлювальної терапії, квитанції про оплату комунальних послуг та інші документи та за вказаним фактом вона звернулася з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу ОСОБА_1 необхідно відхилити, рішення суду залишити без змін.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Частиною 1 статті 202 СК України передбачено, що повнолітні дочка, син зобовязані утримувати батьків, які є непрацездатними і потребують матеріальної допомоги.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_2 є сином ОСОБА_1, яка є пенсіонеркою, отримує пенсію в розмірі 1246, 15 грн. та отримала у спадщину нерухоме майно: у смт. Чкалівське Чугуївського району Харківської області однокімнатну ізольовану квартиру та ? частину будинку в місті Харкові. ОСОБА_2 не працює, одружений, має сина.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 пояснив, що між ним та його матірю існують довготривалі неприязні відносини. Він офіційно не працює, має тимчасові заробітки. Його щомісячний дохід складає від 500,00 до 1500,00 грн. Його дружина працює реалізатором, її щоденна заробітна плата складає 160,00 грн. Його син одружений, проживає окремо від нього. Утриманців у нього немає. Крім пенсії, його мати має неофіційні заробітки.

Із змісту статті 202 СК України вбачається, що для стягнення аліментів з повнолітніх дітей необхідно сукупність наступних юридичних фактів: родинний звязок батьків та дітей, непрацездатність батьків та потреба в матеріальній допомозі.

Родинний звязок визначається у відповідності з правилами, встановленими нормами глав 12 і 18 СК України.

Непрацездатність визначається за медичними та віковими критеріями.

Потреба в матеріальній допомозі - це нестача грошових коштів, необхідних для забезпечення основних соціальних і культурних потреб особи та визначається залежно від наявності чи відсутності у неї прожиткового мінімуму.

Відповідно до Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» від 25.12.2015 року із змінами розмір прожиткового мінімуму на одну особу, що втратила працездатність з розрахунку на місяць за період з 01 травня 2016 року до 30 листопада 2016 року становить 1130,00 грн.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_1 є матерю ОСОБА_2, вона є непрацездатною особою, пенсіонеркою. Її пенсія перевищує прожитковий мінімум. У спадщину вона отримала нерухоме майно: частину будинку в місті Харкові та однокімнатну ізольовану квартиру в сільській місцевості.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що у ОСОБА_1 потреби в матеріальній допомозі немає, оскільки її пенсія, наявність нерухомого майна забезпечує прожитковий мінімум, встановлений законом.

Посилання ОСОБА_1 на те, що вона на лікування свого захворювання витрачала кошти, тому має потребу в наданні матеріальної допомоги є недоведеними, оскільки належних та допустимих доказів цього ОСОБА_1 не надала.

Надані для огляду в суді апеляційної інстанції чеки ОСОБА_1 не свідчать про те, що саме на лікування вона витратила ці кошти, а також не зазначена сума, яку вона витратила на лікування.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 підтвердила, що призначення лікаря не було, і вона свій розсуд купувала ліки.

Перевіряючи законність та обгрунтованість судового рішення в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія визнає, що рішення судом ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права і відповідно до ст. 308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги. Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. ст. 303,304, п.1.ч.1.ст. 307, ст. ст. 308, 313, п.1.ч.1.ст. 314, ст.ст. 315, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Рішення Московського районного суду м. Харкова від 01 серпня 2016 року залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії