Ухвала

іменем україни

06 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Фаловської І.М., Висоцької В.С., Кафідової О.В.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4, ОСОБА_5, в інтересах якої діє її законний представник ОСОБА_6, ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8, до ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, третя особа - Печерська районна в м. Києві державна адміністрація, як орган опіки та піклування, про поділ майна, визнання майна особистою приватною власністю, визнання договорів недійсними та зобов'язання вчинити дії, за касаційними скаргами ОСОБА_9 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року, рішення апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року та ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8, на рішення апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2011 року ОСОБА_12 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_9 про поділ майна подружжя.

В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням уточнень та доповнень, зазначав, що з 12 вересня 1995 року перебував у шлюбі з ОСОБА_9, а рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2011 року шлюб було розірвано. Від шлюбу сторони мають дочку ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1. У шлюбі подружжям за рахунок спільних коштів було придбано: квартиру АДРЕСА_1, автомобіль Tоуота Land Сruiser та автомобіль Chevrolet Blazer. Під час шлюбу ОСОБА_12 03 квітня 1998 року відчужив за 36 000 грн. належну йому на праві особистої власності квартиру АДРЕСА_2 та за отримані від продажу особисті кошти 14 квітня 1998 року придбав за 18 000 грн. квартиру АДРЕСА_3 16 листопада 2011 року ОСОБА_9 відчужила без згоди позивача ОСОБА_10 автомобіль Tоуота Land Сruiser, а 16 травня 2012 року останній продав цей автомобіль ОСОБА_11

Враховуючи викладене, ОСОБА_12 просив: визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Tоуота Land Сruiser, укладений між ОСОБА_9 та ОСОБА_10, та застосувати наслідки недійсності правочину; визнати недійсним договір купівлі-продажу транспортного засобу Tоуота Land Сruiser, укладений між ОСОБА_10 та ОСОБА_11, та застосувати наслідки недійсності правочину; витребувати у ОСОБА_11 і повернути у спільну власність позивача та відповідача спірний автомобіль; поділити спільно нажите майно подружжя між сторонами, виділивши та визнавши право власності за кожним з них на: Ѕ квартири АДРЕСА_1, Ѕ автомобіля Tоуота Land Сruiser, Ѕ автомобіля Chevrolet Blazer; визнати квартиру АДРЕСА_3 особистою приватною власністю ОСОБА_12; зобов'язати ОСОБА_11 повернути автомобіль Tоуота Land Сruiser у власність позивача.

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_12 помер, до участі в справі судом були залучені правонаступники позивача - спадкоємці за законом першої черги: мати - ОСОБА_4, діти: ОСОБА_5 та ОСОБА_7

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року позов задоволено частково. Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 право власності за кожним по 1/6 частини квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_9 право власності на Ѕ частину квартири АДРЕСА_1. Визнано за ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 право власності за кожним по 1/6 частини автомобіля марки Chevrolet Blazer. Визнано за ОСОБА_9 право власності на Ѕ частину автомобіля марки Chevrolet Blazer. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення позовних вимог про визнання майна особистою приватною власністю і в частині поділу спільного майна подружжя - автомобіля Tоуота Land Сruiser скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог частково. Визнано за правонаступниками ОСОБА_12 - спадкоємцями за законом першої черги право власності на ⅓ частину за кожним на квартиру АДРЕСА_3 а саме за ОСОБА_5 - на ⅓ частину, за ОСОБА_7 - на ⅓ частину, за ОСОБА_4 - на ⅓ частину зазначеної квартири. У порядку поділу майна подружжя стягнуто грошову компенсацію вартості Ѕ частини автомобіля Tоуота Land Сruiser з ОСОБА_9 на користь правонаступників ОСОБА_12 - спадкоємців за законом першої черги: на користь ОСОБА_5 - 24 863 грн., на користь ОСОБА_7 - 24 863 грн., на користь ОСОБА_4 - 24 863 грн. У решті рішення місцевого суду залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_9, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та змінити рішення суду першої інстанції.

У касаційній скарзі ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8, мотивуючи свою вимогу неправильним застосуванням судом норм матеріального права та порушенням норм процесуального права, просить скасувати рішення апеляційного суду та направити справу на новий розгляд.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційних скарг, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційні скарги не можуть бути задоволені з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Судами встановлено, що ОСОБА_12 і ОСОБА_9 перебували у зареєстрованому шлюбі з 12 вересня 1995 року, в шлюбі 06 липня 1998 року у них народилась дочка ОСОБА_5

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 11 травня 2011 року шлюб ОСОБА_12 і ОСОБА_9 було розірвано.

Під час перебування ОСОБА_12 та ОСОБА_9 у зареєстрованому шлюбі за рахунок спільних коштів ними було придбано: квартиру АДРЕСА_1 автомобіль Chevrolet Blazer.

Також судами встановлено, що ОСОБА_12 17 червня 1991 року, тобто до реєстрації шлюбу з ОСОБА_9, за договором купівлі-продажу була придбана квартира АДРЕСА_2.

03 квітня 1998 року ОСОБА_12 за договором продав належну йому зазначену квартиру АДРЕСА_2 за 36 000 грн.

14 квітня 1998 року ОСОБА_13 придбав квартиру АДРЕСА_3 за 18 000 грн.

16 листопада 2011 року ОСОБА_9 відчужила автомобіль Tоуота Land Сruiser за договором купівлі-продажу за ціною 98 000 грн. ОСОБА_10

16 травня 2012 року ОСОБА_10 за відплатним договором відчужив вказаний автомобіль ОСОБА_11

До участі у справі на підставі ст. 33 ЦПК України за клопотанням позивача в якості співвідповідачів було залучено ОСОБА_10 та ОСОБА_11

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_12 помер.

Після смерті ОСОБА_12 із заявами про прийняття спадщини до Шостої Київської державної нотаріальної контори 10 жовтня 2013 року звернулись його мати - ОСОБА_4 та законний представник його малолітнього сина - ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_8, у зв'язку з чим нотаріальною конторою було заведено спадкову справу.

22 жовтня 2013 року із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_12 до Шостої Київської державної нотаріальної контори звернулась його неповнолітня дочка - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1.

Також із заявою про прийняття спадщини після померлого ОСОБА_12 до нотаріальної контори 27 березня 2014 року звернулась ОСОБА_8, посилаючись на те, що вона перебувала з померлим у фактичних шлюбних відносинах. Проте, державний нотаріус Шостої Київської державної нотаріальної контори Пінчук Л.І. відмовив ОСОБА_8 у видачі свідоцтва про право на спадщину з тих підстав, що спадщину прийняли спадкоємці першої черги, а ОСОБА_8 є спадкоємцем четвертої черги.

Ухвалою місцевого суду від 02 липня 2014 року було здійснено заміну позивача його правонаступниками - спадкоємцями першої черги та залучено до участі в справі ОСОБА_4, ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8, та ОСОБА_5, в інтересах якої діяла її законний представник ОСОБА_9, а також залучено орган опіки та піклування. В подальшому судом було здійснено заміну законного представника неповнолітньої ОСОБА_5 - з ОСОБА_15 на ОСОБА_6, яка є бабою ОСОБА_5

Відповідно до положень ст. 57 СК України майно, набуте дружиною, чоловіком під час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто, є особистою приватною власністю дружини, чоловіка.

Відповідно до положень ст. 24 КпШС України, які діяли на час придбання спірної квартири АДРЕСА_3, також не є спільною сумісною власністю подружжя майно, яке належало кожному з подружжя до одруження. Кожний з подружжя самостійно володіє, користується і розпоряджається належним йому роздільним майном.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, ОСОБА_12 на праві власності належала квартира АДРЕСА_2 яка була придбана ним до реєстрації шлюбу з ОСОБА_9

Належну йому вказану квартиру ОСОБА_12 продав 03 квітня 1998 року, ціна продажу за договором становила 36 000 грн.

14 квітня 1998 року ОСОБА_12 придбав квартиру АДРЕСА_3 за 18 000 грн.

Враховуючи викладене, апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що ОСОБА_9 не спростовано доводів ОСОБА_12 про придбання ним спірної квартири за особисті кошти, що були ним отримані від продажу квартири, яка належала йому на праві власності до шлюбу з ОСОБА_9

Таким чином, враховуючи дату і ціну продажу належної ОСОБА_12 квартири та дату і ціну вказаної вище спірної квартири НОМЕР_1, суд апеляційної інстанції вірно вважав доведеними позовні вимоги у частині визнання права особистої власності ОСОБА_12 на цю квартиру, в зв'язку з чим обґрунтовано скасував рішення місцевого суду в цій частині та ухвалив в цій частині нове рішення про задоволення вимог про визнання квартири АДРЕСА_3 особистою приватною власністю ОСОБА_12 з виділенням цієї квартири у власність його правонаступникам: ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_7 у рівних частках, які відповідно до статей 1216, 1218, 1261, 1278 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом і прийняли спадщину в установленому законом порядку.

Судами також встановлено, що автомобіль Tоуота Land Сruiser був об'єктом спільної сумісної власності подружжя, а 16 листопада 2011 року ОСОБА_9, на яку автомобіль був зареєстрований, без згоди чоловіка відчужила його ОСОБА_10, а останній 16 травня 2012 року продав цей автомобіль ОСОБА_11

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог про визнання договорів відчуження транспортного засобу Tоуота Land Сruiser недійсними, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, враховуючи висновки Верховного Суду України, викладені у постанові від 08 квітня 2015 року № 6-7цс15, вірно виходив з того, що при вирішенні спорів про розподіл цінного спірного майна та визнання недійсними правочинів з відчуження такого без письмової згоди одного з подружжя, за умови наявності іншої згоди, необхідно виходити з права одного з подружжя на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна.

Разом з тим, враховуючи, що спірний автомобіль, який був спільною сумісною власністю подружжя, був відчужений відповідачем ОСОБА_9 без згоди ОСОБА_12, та дійшовши до висновку про те, що останній має право на відповідну компенсацію вартості відчуженого не в інтересах сім'ї майна, місцевий суд такої компенсації з відповідача не стягнув.

Отже, апеляційний суд дійшов вірного висновку, що рішення суду в частині поділу спільного майна подружжя - автомобіля Tоуота Land Сruiser підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про стягнення з ОСОБА_9 на користь правонаступників позивача компенсації вартості відчуженого майна.

За змістом статей 60, 61, 70 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. У разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

До складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Частки кожного спадкоємця у спадщині є рівними, якщо спадкодавець у заповіті сам не розподілив спадщину між ними (статті 1218, 1278 ЦК України).

Враховуючи викладене, суд першої інстанції в нескасованій частині, з висновком якого погодився й апеляційний суд, відповідно до вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, обґрунтовано виходив із того, що квартира АДРЕСА_1 та автомобіль Chevrolet Blazer придбані подружжям (ОСОБА_12 та ОСОБА_9.) у період шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому належать останнім в рівних частках - по Ѕ частині кожному. Оскільки ОСОБА_12 помер, то його спадкоємці в рівних частках мають право на спадщину.

Таким чином, судом першої інстанції в нескасованій частині та апеляційним судом при розгляді справи дотримано вимоги закону, у зв'язку з чим колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду в нескасованій частині та рішення апеляційного суду залишити без змін.

Крім того, апеляційний суд розглянув апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції відповідно до вимог та в межах, встановлених ст. 303 ЦПК України.

Докази та обставини, на які посилається заявник у касаційній скарзі, були предметом дослідження судами першої та апеляційної інстанцій та додаткового правового аналізу не потребують, оскільки при їх дослідженні та встановленні місцевим судом в нескасованій частині та апеляційним судом були дотримані норми матеріального і процесуального права.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_9 та ОСОБА_7, в інтересах якого діє законний представник ОСОБА_8, відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 26 червня 2015 року в нескасованій частині та рішення апеляційного суду м. Києва від 11 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: І.М. Фаловська

В.С. Висоцька

О.В. Кафідова