АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4020/16 Головуючий 1 інст. Шарко О.П.
Справа № 645/970/16-ц Доповідач Бурлака І.В.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«30» серпня 2016 року м. Харків

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Харківської області в складі:

Головуючого судді: Бурлака І.В.,

Суддів: Карімової Л.В., Яцини В.Б.,

за участю секретаря: Баранкової В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: Дванадцята Харківська державна нотаріальна контора про продовження строку для подачі заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_1 звернувся до суду з зазначеним позовом до Харківської міської ради. В обґрунтування свого позову посилався на те, що після смерті ОСОБА_2, який помер 03 грудня 2012 року та смерті ОСОБА_3, який помер 25 лютого 2013 року відкрилася спадщина, до якої входить двокімнатна квартира житловою площею 31,2 кв. м., розташована за адресою: АДРЕСА_1. Заповіту ані ОСОБА_2, ані ОСОБА_3 не залишили.

Зазначив, що з січня 2008 року він проживав разом з ОСОБА_3 без реєстрації. Оскільки ніяких спадкоємців немає, просив визначити йому додатковий двохмісячний строк для подачі заяви нотаріусу про прийняття спадщини після померлого 25 лютого 2013 року ОСОБА_3

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_1 в частині встановлення факту спільного проживання однією сімєю з ОСОБА_3 з січня 2008 року по 25 лютого 2013 року за адресою: АДРЕСА_1, встановлення факту родинних відносин між ним та померлим 25 лютого 2013 року ОСОБА_3 залишено без розгляду.

Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року позов ОСОБА_1 задоволено частково, визначено ОСОБА_1 додатковий строк для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого 25 лютого 2013 року, один місяць, з дня набрання рішенням законної сили.

Не погоджуючись з рішенням суду Харківська міська рада подала апеляційну скаргу, в якій просила рішення скасувати в частині визначення ОСОБА_1 додаткового строку для подачі заяви про прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті ОСОБА_3, померлого 25 лютого 2013 року, прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. При цьому посилалася на неповне зясування судом обставин справи, що мають значення для справи, на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення та неправильне застосування норм матеріального та процесуального права.

Вважала, що суд не надав належної оцінки доказам у справі, не звернув уваги на те, що довідку КЗОЗ «Харківська міська поліклініка № 24» не може бути визнано поважною причиною для пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини; що родинний зв'язок ОСОБА_1 та спадкодавця ОСОБА_3 документально не підтверджено; що позивач зареєстрований ІНФОРМАЦІЯ_1; що дані обставини не підтверджують факт його мешкання на час смерті спадкодавця АДРЕСА_2; що позивачем не надано інформації щодо відсутності осіб, які мають право на обовязкову частку при спадкуванні після смерті ОСОБА_3 та інших спадкоємців, які мають право на спадщину за законом або заповітом.

Судова колегія, заслухавши суддю-доповідача, пояснення зявившихся осіб, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги вважає, що апеляційну скаргу Харківської міської ради необхідно задовольнити, рішення суду скасувати.

При цьому судова колегія виходить з наступного.

Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що власниками спірної квартири АДРЕСА_3 в рівних частках були ОСОБА_2 та ОСОБА_3. Батьками позивача були ОСОБА_4, яка померла 24 листопада 1984 року та ОСОБА_5. Шлюб між його батьками розірвано 17 листопада 1981 року. ОСОБА_2 помер 04 грудня 2012 року. Його знято з реєстрації 04 грудня 2012 року. Спадщину після його смерті, яка складалася з ? частини спірної квартири фактично прийняв ОСОБА_3, який помер 25 лютого 2013 року. Його знято з реєстрації 03 квітня 2013 року. Позивач звернувся до Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори з заявою для оформлення спадщини, посилаючись на те, що він є спадкоємцем четвертої черги, оскільки проживав зі спадкоємцем однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини.

Постановою державного нотаріуса Дванадцятої Харківської державної нотаріальної контори йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у звязку з пропущенням строку для прийняття спадщини.

Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Відповідно до ч. 3 ст. 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

Згідно зі ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, яким суд виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом.

Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених дослідженими в судовому засіданні доказами.

Згідно ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущений строк позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову.

Проте, в даному випадку ухвалене судом першої інстанції у справі рішення не відповідає зазначеним вимогам процесуального закону.

Визначаючи ОСОБА_1 додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини один місяць, суд першої інстанції не зясував, чи має право взагалі ОСОБА_1 на спадкування.

Посилання ОСОБА_1 на те, що він відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом, є необґрунтованими, виходячи з наступного.

Статтею 57 ЦПК України передбачено, що доказами є будь які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко - і відеозаписів, висновків експертів.

Статтями 58, 59 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, які одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Відповідно до статті 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може грунтуватися на припущеннях.

Із матеріалів справи вбачається, що померлий був зареєстрований та проживав у спадковій квартирі АДРЕСА_3.

ОСОБА_1 зареєстровано ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з дружиною та дочками, які проживають в цій квартирі по теперішній час. Будь-якого судового рішення про те, що він проживав з померлим однією сімєю не менш як пять років до часу відкриття спадщини матеріали справи не містять.

В суді апеляційної інстанції ОСОБА_1 пояснив, що він проживав і за адресою померлого, і за адресою своєї сімї.

Проте, належних та допустимих доказів того, що він відноситься до четвертої черги спадкоємців за законом не надав.

За таких обставин судова колегія вважає, що рішення суду підлягає скасуванню за недоведеністю, оскільки не встановлено, чи є взагалі ОСОБА_1 спадкоємцем.

Керуючись ст.ст. 303,304, п.2.ч. 1 ст. 307, п.4 ч.1 ст. 309, ст. 313, ч.2 ст. 314, ст. ст. 316, 317, 319 ЦПК України, судова колегія

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Харківської міської ради задовольнити.

Рішення Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2016 року скасувати і в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржено в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом 20 днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя Судді колегії