Дата документу Справа №
Апеляційний суд Запорізької області
ЄУН 2-4790/11 Головуючий у 1-й інстанції Наумова І.Й
Пр. № 22-ц/778/3603/16Суддя-доповідач Гончар М.С.
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі

головуючого судді Гончар М.С.

суддів Кухаря С.В., Осоцького І.І.

за участі секретаря Бурима В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу Кредитної спілки «Запоріжжя» на ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року у справі за позовом Кредитної спілки «Запоріжжя» (надалі - КС «Запоріжжя») до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до Кредитної спілки «Запоріжжя» про визнання дій незаконними

ВСТАНОВИЛА:

Дана справа перебуває у провадженні суду першої інстанції.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року провадження у цій цивільній справі № 2-4790/11 за позовом КС «Запоріжжя» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки та виселення та за зустрічним позовом ОСОБА_2 до КС «Запоріжжя» про визнання дій незаконними зупинено до розгляду іншої цивільної справи №333/6612/13-ц за позовом КС «Запоріжжя» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на порушення норм процесуального права судом першої інстанції при її постановленні, КС «Запоріжжя» у своїй апеляційній скарзі просила зазначену ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника КС «Запоріжжя» за довіреністю (т.с. 4 а.с.113) ОСОБА_3 та ОСОБА_2, як осіб, які беруть участь у справі, перевіривши законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга КС «Запоріжжя» підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК України за наслідками розгляду скарги на ухвалу суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу, що перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Встановлено, що зупиняючи провадження у цій справі, суд першої інстанції керувався ст. ст. 168, 202, 210 ЦПК України та виходив із того, що клопотання відповідача підлягає задоволенню, оскільки в провадженні судді Комунарського районного суду м. Запоріжжя Кулик В.Б. перебуває цивільна справа №№333/6612/13-ц за позовом КС «Запоріжжя» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором, предметом якого є кредитний договір №203 від 27.08.2007 року.

Проте, з такими висновками суду першої інстанції погодитись не можна з наступних підстав.

Так, дійсно в силу вимог ст. 201 ч. 1 п. 4 ЦПК України суд зобов'язаний зупинити провадження у справі у разі неможливості розгляду цієї справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства.

Однак, як роз'яснив Верховний Суд України, визначаючи наявність передбачених ст. 201 ЦПК України підстав, за яких провадження у справі підлягає обов'язковому зупиненню, суд повинен, зокрема, враховувати, що така підстава для зупинення провадження у справі, як зазначено у п.4 ч.1 цієї статті - неможливість розгляду цивільної справи до вирішення іншої справи, що розглядається в порядку конституційного, цивільного, господарського, кримінального чи адміністративного судочинства, застосовується у тому разі, коли в цій іншій справі можуть бути вирішені питання, що стосуються підстав, заявлених у справі вимог, чи умов, від яких залежить можливість її розгляду (абз. 4 п. 33 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції").

Встановлено, що інша цивільна справа, до розгляду якої суд зупинив провадження у цій справі, не стосується підстав, заявлених у цій справі вимог тощо.

Заявлення кредитором вимоги про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором не виключає можливість заявлення кредитором іншої вимоги до позичальника - про стягнення заборгованості за тим самим кредитним договором, у тому числі в іншій цивільній справі.

Оскільки, це є двома самостійними способами судового захисту прав кредитора.

Заявлення цих вимог кредитором окремо у різних цивільних справах не робить неможливим розгляд однієї цивільної справи без розгляду іншої.

Оскільки, у кожній із цих цивільних справ суд, що розглядає справу по суті, має сам безпосередньо встановити фактичні обставини, а саме: наявність (відсутність) заборгованості позичальника перед кредитором, складові елементи останньої; для вирішення питання судом про звернення (незвернення) стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення відповідної заборгованості позичальника за кредитним договором не потрібно кредитору мати на руках рішення суду в іншій справі про стягнення цієї заборгованості з позичальника на користь кредитора.

Крім того, встановлено, що провадження у цій справі судом першої інстанції було відкрито ще 05 січня 2012 року (т.с. 1 а.с. 22).

В силу вимог ст. 157 ч. 1 ЦПК України суд має розглядати справи протягом розумного строку, але не більше двох місяців з дня відкриття провадження у справі.

Також в силу вимог ст. 126 ч. 1 ЦПК України суддя під час підготовки справи до судового розгляду або суд під час її розгляду мають право постановити ухвалу про об'єднання в одне провадження вищезазначених цивільних справ, предметом яких є різні за своїм змістом позовні вимоги одного того самого кредитора до одного того самого позичальника за одним тим самим кредитним договором, з метою повного та всебічного з'ясування всіх фактичних обставин кредитних відносин сторін за договором, дотримання принципів доцільності, справедливості та розумних строків розгляду цивільної справи.

При вищевикладених обставинах, доводи апеляційної скарги КС «Запоріжжя» ґрунтуються на цивільному процесуальному законі та доказах, наявних у матеріалах цієї справи.

Ухвала суду першої інстанції не відповідає вимогам ст. 213 ЦПК України щодо її законності та обґрунтованості, є такою, що перешкоджає подальшому провадженню у цій справі, а тому підлягає скасуванню на підставі ст. 307 ч. 2 п. 4 ЦПК України з направленням справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Крім того, встановлено, що КС «Запоріжжя» при подачі вищезазначеної апеляційної скарги понесені судові витрати у вигляді судового збору (т.с. 4 а.с. 89).

Згідно із ст. 37 постанови Пленуму ВССУ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» якщо судом апеляційної інстанції скасовано ухвалу суду першої інстанції, передбачену в ч. 1 ст. 293 ЦПК України, з передачею справи на розгляд до суду першої інстанції, то розподіл сум судового збору, пов'язаного з розглядом відповідної апеляційної скарги, здійснюється судом першої інстанції за результатами розгляду ним справи згідно із загальними правилами ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 307, 315, 317 ЦПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу Кредитної спілки «Запоріжжя» задовольнити.

Ухвалу Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2016 року у цій справі скасувати.

Справу повернути до суду першої інстанції для продовження розгляду.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
Гончар М.С. Кухар С.В.Осоцький І.І.