У Х В А Л А

16 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Гуменюка В.І.,
Охрімчук Л.І., Сімоненко В.М.

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ нежитлового приміщення в натурі,

в с т а н о в и л а :

Білоцерківський міськрайонний суд Київської області рішенням від 25 червня 2015 року позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив: припинив право спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/2 частину нежитлового приміщення 41 у будинку АДРЕСА_1, загальною площею 527,3 кв.м., що належить їй на праві власності на підставі договору дарування від 25 січня 2014 року; визнав за ОСОБА_5 право власності на 1/2 частину цього нежитлового приміщення; стягнув на користь ОСОБА_4 кошти в сумі 1 млн 088 тис. 428 грн, які знаходились на депозитному рахунку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, згідно з ухвалами від 11 вересня 2014 року, від 9 червня 2015 року, та згідно платіжного доручення від 23 червня 2015 року; відмовив у задоволенні зустрічних позовних вимог ОСОБА_4; вирішив питання розподілу судових витрат.

Апеляційний суд Київської області 14 вересня 2015 року рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року скасував і ухвалив нове рішення, яким відмовив у задоволенні позовних вимог ОСОБА_5, зустрічні позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив: виділив у натурі 1/2 частину нежитлового приміщення, загальною площею 263,94 кв.м. розташованого в будинку АДРЕСА_1; визнав за ОСОБА_4 право власності на зазначене нерухоме майно; припинив право спільної часткової власності на нежитлові приміщення 41 у будинку АДРЕСА_1, загальною площею 527,3 кв. м., право власності на які зареєстроване за ОСОБА_4 (1/2 частина) та ОСОБА_5 (1/2 частина).

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 13 липня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_5 задовольнила, рішення Апеляційного суду Київської області від 14 вересня 2015 року скасувала, рішення Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 25 червня 2015 року залишила в силі.

У грудні 2016 року до Верховного Суду України звернулась ОСОБА_4 із заявою про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року з підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 356, 365, 367 Цивільного кодексу України (далі − ЦК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

Для прикладу заявниця надала постанову Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року.

У заяві міститься клопотання, в якому ОСОБА_4 просить зупинити виконання рішення суду касаційної інстанції.

Перевіривши доводи заявниці, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України вважає, що в допуску справи до провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до статті 353 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) Верховний Суд України переглядає судові рішення у цивільних справах виключно з підстав і в порядку, встановлених цим Кодексом.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під застосуванням норм матеріального права у подібних правовідносинах слід розуміти такі правовідносини, де тотожними є предмет спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, яким установлено, що спільне володіння і користування сторонами спірним майном є неможливим; припинення права власності ОСОБА_4 на 1/2 частину спірного приміщення не завдасть їй істотної шкоди як співвласнику; позивачка використовує це приміщення для здійснення підприємницької діяльності; ОСОБА_5 внесла на депозит суду суму вартості 1/2 частини спірного нежитлового приміщення, визначену висновком судової експертизи, - суд касаційної інстанції погодився з його висновками про наявність правових підстав для припинення права спільної часткової власності ОСОБА_4 на 1/2 частину нежитлового приміщення; визнання за ОСОБА_5 права власності на 1/2 частину цього приміщення; стягнення на користь ОСОБА_4 грошових коштів, що знаходяться на депозитному рахунку Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, а також про відсутність правових підстав для поділу нежитлового приміщення в натурі.

Надана постанова Верховного Суду України від 16 листопада 2016 року прийнята у порядку, визначеному главою 3 розділу V ЦПК України, не є судовим рішенням суду касаційної інстанції, а тому не може бути прикладом неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України.

За таких обставин вважати заяву ОСОБА_4 обґрунтованою немає підстав.

Відповідно до статті 360 ЦПК України Верховний Суд України відмовляє в допуску справи до провадження, якщо подана заява є необґрунтованою.

Ураховуючи викладене, а також вимоги пункту 2 частини першої статті 360 1 ЦПК України, клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення суду касаційної інстанції підлягає залишенню без розгляду.

Керуючись статтями 353, 355, 360, 360 1 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про припинення права на частку у спільному майні, за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про поділ нежитлового приміщення в натурі за заявою ОСОБА_4 про перегляд ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 13 липня 2016 року відмовити.

Клопотання ОСОБА_4 про зупинення виконання рішення суду касаційної інстанції залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко