АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 688/3087/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2175/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Пєнти І.В.,

суддів: Корніюк А.П., Талалай О.І.,

секретар Лапко Ю.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2016 року у справі за позовом комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги.

Заслухавши доповідача, дослідивши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

У серпні 2015 року КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги. В обґрунтування якого зазначалось, що відповідач є власником приміщення №47 по вул. Ватутіна, 4-Б в м. Буча Київської області. Будинок, в якому знаходиться квартира відповідача, перебуває на балансі комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства», яке надає послуги по утриманню будинку та прибудинкової території. Договір щодо надання комунальних послуг з відповідачем не укладався. Для проведення розрахунків по оплаті за спожиті комунальні послуги відкрито рахунок №374047. В цокольних приміщеннях даного будинку встановлені автономні котли газового опалення для теплопостачання нежитлових (цокольних) приміщень, нарахування витрат з газопостачання здійснюється згідно показників лічильника пропорційно займаній площі згідно виставлених рахунків. Враховуючи, що відповідач отримувала комунальні послуги, не відмовлялася від їх одержання, тобто фактично перебувала у договірних відносинах з комунальним підприємством «Бучанське управління житлово-комунального господарства», тому зобовязана сплачувати кошти за отримані послуги. А тому, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги, яка виникла станом на 01.07.2015 року в сумі 2698 грн. 44 к., інфляційні витрати - 1028 грн. 87 к., 3% річних від суми боргу 39 грн. 56 к.

Заочним рішенням Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2015 року позов КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» заборгованість за надані комунальні послуги у сумі 2698,44 грн., інфляційні витрати 1028,78 грн., 3% річних від суми боргу 39,56 грн., що в сумі складає 3766,78 грн., а також судовий збір в розмірі 243,60 та витрати повязані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача в сумі 820 грн.

Ухвалою Апеляційного суду Київської області від 22 березня 2016 року в прийнятті апеляційної скарги ОСОБА_1 на заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2015 року відмовлено.

У квітні 2016 року ОСОБА_2 подано заяву про перегляд заочного рішення Ірпінського районного суду від 02.11.2015 року.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 13 травня 2016 року заочне рішення Ірпінського міського суду Київської області від 02 листопада 2015 року скасовано.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 09 червня 2016 року цивільну справу за позовом КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за комунальні послуги передано на розгляд до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області.

В ході розгляду справи позивач зменшив позовні вимоги та просив стягнути з ОСОБА_1 на свою користь заборгованість за відшкодування витрат з управління майном, а саме: надання послуг з теплопостачання цокольних приміщень шляхом газопостачання у сумі 2576,64 грн., а також інфляційні витрати 989,43 грн. та 3% річних від суми боргу 38,33 грн., що в сумі складає 3604,40 грн., витрати понесені позивачем зі сплати судового збору в сумі 243.60 грн., витрати понесені позивачем за публікацію оголошень у засобах масової інформації в сумі 820 грн.

Рішенням Шепетівського міськрайонного суду від 10 жовтня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» заборгованість за надані послуги з теплопостачання цокольних приміщень (комунальні послуги) шляхом газопостачання в сумі 2576 грн. 64 коп., 989 грн. 43 коп. інфляційних витрат та 38 грн. 33 коп. трьох процентів річних від суми боргу, а всього 3604 грн. 40 коп. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь КП «Бучанське управління житлово-комунального господарства» 243 грн. 60 коп. судового збору.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог. Зазначає, що судом не досліджено питання показників лічильника, не взято до уваги, що з відповідача стягується не лише послуга по неузгоджених тарифах, а й авансовий платіж. Крім того, судом не досліджено питання стягнення трьох відсотків річних та інфляційних втрат відповідно до ст. 625 ЦК України, та не враховано відсутність будь-яких договірних відносин між сторонами.

Особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не зявились, про день і час слухання справи повідомлені у відповідності до вимог ст. ст. 74, 76 ЦПК України.

У відповідності до ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання не здійснюється.

Колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 309 ЦПК України, підставами для скасування або зміни рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є неповне зясування обставин, що мають значення для справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов'язки, регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги».

Суб'єктами цього Закону є органи виконавчої влади, місцевого самоврядування, виробники, виконавці та споживачі житлово-комунальних послуг, а також власники приміщень, будинків, споруд, житлових комплексів або комплексів будинків і споруд (стаття 1, частина друга статті 3, стаття 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).

Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що житлово-комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил;

Балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також веде бухгалтерську, статистичну та іншу передбачену законодавством звітність, здійснює розрахунки коштів, необхідних для своєчасного проведення капітального і поточного ремонтів та утримання, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом;

Внутрішньобудинкові системи мережі, арматура на них, прилади та обладнання, засоби обліку та регулювання споживання житлово-комунальних послуг, які знаходяться в межах будинку;

Комунальні послуги результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезенням побутових відходів у порядку, встановленому законодавством;

Споживач фізична чи юридична особа, яка отримує або має намір отримати житлово-комунальну послугу.

Згідно із ч. 1 ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо).

Статтею 24 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що балансоутримувач має право здійснювати господарську діяльність у порядку, визначеному законом. Балансоутримувач зобовязаний забезпечувати управління майном власними силами або укладати договір з юридичною особою на управління майном та забезпечити належні експлуатацію та утримання майна, що перебуває на його балансі.

У відповідності до положень ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог ? відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Сул першої інстанції правильно встановив та виходив з того, що відповідач ОСОБА_1 є власником нежитлового приміщення №47 у будинку №4б по вулиці Ватутіна у м. Буча Київської області, площа якого становить 32,2 кв.м. (а.с. 22, 48 т. 2).

Вказаний будинок знаходиться на балансі Комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства» (далі - КП «Бучанське УЖКГ», підприємством надаються послуги з утримання будинку та прибудинкової території (а.с. 30-34 т. 2).

Рішенням 57 сесії пятого скликання Бучанської міської ради Київської області від 29 жовтня 2009 року №1547-57-У КП «Бучанське УЖКГ» визначено виконавцем послуг з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій (а. с. 8 т. 1).

Відповідно до п. 3.4.5 Статуту комунального підприємства «Бучанське управління житлово-комунального господарства», підприємство здійснює господарську діяльність, зокрема, надає послуги з теплопостачання (а.с. 24-28 т. 2 ).

01.12.2014 року, у звязку з численним зверненнями власників цокольних приміщень, в т.ч. по вул. Ватутіна, 4б, співробітниками ТОВ «Добрострой МП в присутності працівників сантехнічної дільниці КП «Бучанське УЖКГ» було проведено включення опалення (через газовий котел), зокрема, і належного позивачці нежитлового приміщення (а.с. 91 т. 1).

Крім того, 01.12.2014 року між ПАТ по газопостачанню та газифікації «Київоблгаз» (постачальник) та КП «Бучанське ЖКГ» (споживач) було укладено договір на постачання природного газу за регульованим тарифом для потреб промислових споживачів №2014,П-ПР-9882-120766, предметом якого є постачання природного газу в обсягах і порядку, передбачених договором для забезпечення потреб споживача, а споживач оплачує постачальнику вартість газу у розмірах, строках, порядку та на умовах, передбачених договором (а.с. 176-179 т. 1).

Умовами договору визначено, що розрахунки та реалізований споживачеві газ здійснюється за цінами, що встановлюються національною комісією, що здійснює державне регулювання у сфері енергетики.

Пунктом 5.4.2 договору передбачено, що загальна сума вартості договору складається з місячних сум вартості договірних обсягів постачання газу споживачу.

Оплата вартості послуг з постачання газу здійснюється споживачем авансовими платежами із розрахунку договірного обсягу постачання газу. Авансові платежі сплачуються споживачем постачальнику за пять календарних днів до початку місяця поставки газу (п. 4.6, 4.6.1 договору).

Вартість 1000 куб. м. природного газу з 01.12.2014 року для позивача становила 7709 грн. 76 к.

Відповідно до акту №120766 від 31.01.2015 року приймання-передачі природного газу (на постачання природного газу для потреб промислових споживачів) по лічильнику №3706683 (вул. Ватутіна, 4б) спожито 1314 куб. м. газу на суму 10338 грн. 79 к. (а.с. 180 т. 1).

Загальна площа приміщень цокольного поверху, опалення яких здійснюється від котла по лічильнику №3706683 становить 129,2 кв.м., площа належного відповідачці нежитлового приміщення становить 32,2 к.в.м. Відповідно, сума, яка підлягає відшкодуванню ОСОБА_2 за надані послуги з теплопостачання цокольних приміщень шляхом газопостачання становить 2576 грн. 64 к. (а.с. 35 т. 2).

Давши належну оцінку зібраним по справі доказам в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що згідно з положеннями Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відповідач, як споживач, зобовязана оплатити житлово-комунальні послуги, якими вона фактично користувалась. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі.

Згідно з ст.. 20, ч. 1 ст. 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно. Споживач зобовязаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом.

Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

А тому, суд першої інстанції правильно виходив з того, що з огляду на юридичну природу правовідносин сторін, як грошових зобовязань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України, як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобовязання.

Такі висновку суду першої інстанції узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду України, що викладена в постанові №6-2023цс15 від 16.12.2015 року.

Разом з тим, при визначенні розміру інфляційних витрат та трьох відсотків річних на суму заборгованості суд першої інстанції припустився помилки.

З врахуванням того, що КП «Бучанське УЖКГ» здійснювало оплату вартості послуг з постачання газу авансовими платежами, відповідач протягом січня 2015 року споживала надані їй послуги, показники лічильника газу були зняті лише 31.01.2015 року, розрахунковим періодом для визначення розміру оплати послуг є календарний місяць, то у відповідача виник обовязок щодо оплати наданих житлово-комунальних послуг лише в наступному місяці з 01.02.2015 року.

З огляду на викладене вище, сума інфляційних витрат за період з 01.02.2015 року по 01.07.2015 року становитиме 940 грн. 47 коп., а розмір трьох відсотків річних за вказаний період становитиме 31 грн. 98 к.

А тому, рішення суду першої інстанції підлягає зміні.

Не можуть бути прийняті до уваги доводи апеляційної скарги про відсутність договірних відносин між сторонами. Оскільки відсутність відповідного договору про надання житлово-комунальних послуг не є підставою для не стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, так як згідно зі ст. 11 ЦК України, цивільні права та обовязки виникають також із дій осіб, які породжують ці права та обвязки, і такою дією є реальне надання послуг та їх отримання відповідачем.

Доводи апеляційної скарги про те, що послуги з теплопостачання цокольних приміщень шляхом газопостачання не надавались є безпідставними та не підтверджуються належними та допустимими доказами.

Згідно ч. 1 і ч. 3 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Не заслуговують на увагу посилання в апеляційній скарзі на те, що до спірних відносин не застосовуються положення ст. 1042 ЦК України, оскільки при ухваленні рішення судом першої інстанції не було застосовано зазначену норму матеріального права.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 316, 319, 324 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Рішення Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 10 жовтня 2016 року в частині визначення суми інфляційних витрат та трьох відсотків річних, судового збору змінити, зменшивши суму інфляційних витрат до 940 грн. 47 коп., трьох відсотків річних до 31 грн. 98 коп., загальну суму боргу до 3549 грн. 09 коп., а також судового збору до 239 грн. 85 коп.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, однак може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуюча І.В.Пєнта

Судді: А.П. Корніюк

ОСОБА_3

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22-ц/792/2175/16

Доповідач Пєнта І.В. Категорія №19