УХВАЛА

Справа № 564/1972/16-ц

12 грудня 2016 року

Костопільський районний суд Рівненської області

в складі головуючої судді Грипіч Л.А.

при секретарі Федас І. О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Костопіль справу за скаргою ПАТ "Всеукраїнський Акціонерний банк" на постанову державного виконавця відділу державної виконавчої служби Костопільського районного управління юстиції ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві,

ВСТАНОВИВ:

ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» звернувся в суд із скаргою на постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві, в якій просили суд визнати рішення державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві неправомірними.

В обґрунтування скарги покликається на те, що дане рішення державного виконавця є незаконним, оскільки державний виконавець поверхово підійшов до виконання своїх обов»язків, не в повному обсязі виконав роботу щодо пошуку майна та коштів боржника.

В судове засідання представник скаржника ОСОБА_2 не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд даної скарги у його відсутності.

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Костопільського районного відділу державної виконавчої служби ОСОБА_1 в судове засідання не зявився, звернувся до суду з клопотанням про розгляд даної скарги у його відсутності.

Боржник ОСОБА_3 в судове засідання не з"явилася, повідомлялася вчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомила.

Відповідно до ч. 2 ст. 197 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши письмові докази по справі, суд вважає, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Статтею 1 Закону України "Про виконавче провадження" визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження та примусове виконання рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій органів і посадових осіб, визначених у цьому Законі, що спрямовані на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які провадяться на підставах, в межах повноважень та у спосіб, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

В силу ст. 12 названого Закону, сторони виконавчого провадження мають право, між іншим, оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку встановленому цим Законом.

Сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено судом, на виконанні у відділі державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції перебував виконавчий лист №2-142/09, виданий 06.04.2009 р. про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк ( ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованості в сумі 12708 грн. 27 коп.

Постановою державного виконавця від 22.09.2016 року державним виконавцем було винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачеві.

Підстава повернення виконавчого документа майно на яке згідно закону можливо звернути стягнення у боржника відсутнє.

Згідно до ч.2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно ст. 58 Конституції України, судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обовязковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ст. 2 ЗУ «Про виконавче провадження» виконавче провадження здійснюється з дотриманням таких засад: верховенства права, обовязковості виконання рішень, законності, диспозитивності, справедливості, неупередженості та обєктивності.

Згідно ч. 1 ст. 17 Закону України Про виконавче провадження примусове виконання рішень здійснюється державною виконавчою службою на підставі виконавчих документів, визначених цим Законом.

Згідно ст. 36 Закону України Про виконавче провадження у разі відсутності відомостей про місце проживання, перебування боржника - фізичної особи, а також дитини за виконавчими документами про відібрання дитини виконавець звертається до суду з поданням про винесення ухвали про розшук боржника або дитини.

Відповідно до п. 8 ст. 52 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець проводить перевірку майнового стану боржника не пізніше наступного робочого дня після закінчення строку для самостійного виконання. У подальшому така перевірка проводиться державним виконавцем кожні два тижні - щодо виявлення рахунків боржника, кожні три місяці - щодо виявлення нерухомого та рухомого майна боржника та його майнових прав, отримання інформації про доходи боржника.

Суд приходить до висновку, що дії державного виконавця виконавчої служби щодо повернення виконавчого документа стягувачеві є такими, що суперечать Закону України "Про виконавче провадження".

Зокрема, державним виконавцем не було здійснено виїзд за місцем проживання боржника та проведення огляду, опису та накладання арешту на рухоме і нерухоме майно з подальшою його реалізацією, не було складено відповідного акту.

Суд вважає, що державний виконавець не вжив усіх можливих заходів для виконання судового рішення, постановленого на користь скаржника, а вжиті дії не були достатніми для виконання даного рішення. Відсутність ефективності виконання призвело до порушення прав скаржника.

Таким чином, суд приходить до висновку, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачеві порушує права скаржника. Скаргу ПАТ «Всеукраїнський акціонерний банк» рахує обґрунтованою та такою, що підлягає до задоволення.

Частина 1 статті 385 ЦПК України визначає, що скаргу може бути подано до суду у десятиденний строк з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її прав чи свобод.

Враховуючи вимоги ст.69 ЦПК України, строк на оскарження постанови скаржником не пропущений, оскільки постанова про повернення виконавчого документа була отримана стягувачем 17.10.2016 року. Скарга на дії та рішення державного виконавця органу державної виконавчої служби подана скаржником до суду 25.10.2016 року, тобто без пропуску процесуального строку.

На підставі наведеного та керуючись ст. 368 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк» на постанову державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві - задовольнити.

Визнати рішення державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 щодо винесення постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №51009515 від 22.09.2016 року неправомірними.

Скасувати постанову державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 про повернення виконавчого документа стягувачеві у провадженні №51009515 від 22.09.2016 року.

Зобовязати державного виконавця Костопільського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 поновити виконавче провадження щодо примусового виконання виконавчого листа №2-142/2009 від 06.04.2009 року про стягнення з ОСОБА_3 на користь ПАТ «Всеукраїнський Акціонерний банк»(ПАТ «ВіЕйБі Банк») заборгованість в сумі 12 708,27 грн.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Рівненської області через Костопільський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення.

СуддяОСОБА_4