Справа № 464/1499/16-ц
пр.№ 2/464/784/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2016 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді Дулебка Н.І.,

секретар Кріль Х.О.,

за участі: позивача ОСОБА_1,

представника позивача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ про визнання незаконним та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди,

встановив:

Позивач ОСОБА_1 звернувся до суду, з врахуванням заяв про збільшення позовних вимог (Т.1 а.с. 55-57, 245-246), з позовом до відповідача публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ (ПАТ „УКРТРАНСГАЗ) про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень №660-к від 24.12.2015 та №02 к/тм від 29.02.2016, стягнення коштів, а саме заробітної плати за три робочі дні листопада 2015 року у розмірі 4413,72 грн., та відшкодування моральної шкоди у розмірі 200000 грн. Позов мотивував тим, що працює на посаді головного інженера з виробництва філії „Управління магістральних газопроводів „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ПАТ „УКРТРАНСГАЗ та оскаржуваними наказами до нього застосовано дисциплінарні стягнення у виді доган. Вважає такі накази протиправними, оскільки у вказані в наказах дні перебував на роботі, а розслідування щодо нього було необ'єктивним та небезстороннім. Зокрема, зазначив, що в 19, 23 та 27 листопада 2015 року зі сторони адміністрації підприємства до нього не було жодних зауважень з приводу невиконання трудових обов'язків чи інших порушень та не було зафіксовано його відсутність на робочому місці, про що зазначав у письмових поясненнях. Так, вказав, що 19.11.2015 після обіду перебував у своєму кабінеті, де проводив обговорення виробничих питань, що підтверджується поясненнями провідного інженера відділу автоматизації ОСОБА_4, 23.11.2015 в його робочому кабінеті приблизно о 16 годині були підписані акти прийому-передачі газу, що підтвердив заступник головного диспетчера ОСОБА_5, 27.11.2015 перебував на робочому місці та виконував посадові обов'язки. Зазначив, що в службовій записці начальника охорони ОСОБА_6 є ряд невідповідностей щодо його входу та виходу через систему електронного доступу. Вважає, що здійснювався тиск на працівників підприємства, які вказані ним в первинних поясненнях, а також незаконно організована система відеонагляду з метою слідкування, який здійснюється без його згоди та відома. 02.12.2015 протягом дня також перебував на роботі та виконував свої трудові обов'язки. Комісія, яка перед оголошенням догани наказом від 29.02.2016 проводила службове розслідування, не взяла до уваги пояснення начальника загального відділу ОСОБА_7, яка заперечила факт використання його перепустки, а також комісією не досліджено ряд обставин, які зазначалися ним в письмових поясненнях. Службова перевірка була призначена лише 04.01.2016, тобто після спливу більше одного місяця з дня нібито вчинення проступку, однак у відповідача була можливість провести таку перевірку і раніше. При цьому в цей час проводилася перевірка щодо перебування на роботі 19, 23 та 27 листопада 20165 року, яка закінчилася 25.12.2015. Виділення факту від 02.12.2015 як предмету окремого службового розслідування та оголошення іншої догани, на думку позивача, свідчить про штучне створення умов для висновку про систематичне невиконання трудових обов'язків для можливого майбутнього звільнення. Вважає, що відеозйомка, яка проводиться на підприємстві, без його та інших працівників, відвідувачів попередження та згоди, без визначення місць, де така здійснюється, використання відео матеріалів грубо порушують його конституційні права. Також, враховуючи вищенаведене, вважає, що відповідачем безпідставно не оплачено йому три робочі дні листопада 2015 року. Крім цього, вказав, що діями відповідача йому заподіяно значну моральну шкоду, яка полягає в приниженні його гідності, моральних переживаннях у зв'язку з фактом оголошення незаконної догани, принизливим процесом надання пояснень, невиплатою заробітної плати та премії, що спричинило психологічний стрес та переживання щодо перспективи втратити роботу. Порушено його нормальні життєві зв'язки, оскільки не може вести звичний спосіб життя через думки про цю ситуацію, порушено нормальні стосунки з деякими колегами по роботі, які змушені обмежити спілкування з ним, щоб не мати неприємностей з керівництвом та не бути звільненими. Вважає, що прямим наслідком дій адміністрації підприємства є перенесена гіпертонічна криза, з приводу чого лікувався стаціонарно у Львівському обласному кардіологічному центрі з 12.01.2016 до 28.01.2016 та стаціонарно проходив реабілітацію. Відшкодування моральної шкоди визначив у розмірі 200000 грн.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_2 в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав, що викладені в позовній заяві та заявах про збільшення позовних вимог. Просили суд позов задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги не визнав з підстав, що викладені у письмових запереченнях проти позову (Т.1 а.с.231-234). Пояснив, що 19, 23 та 27 листопада 2015 року підрозділами охорони УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ встановлено, що позивач ОСОБА_1 здійснював відмітки в електронній системі доступу при вході у приміщення шляхом використання картки доступу, в подальшому покидав місце роботи без відмітки в електронній системі доступу та у вказані дати вже не повертався. Доказом залишення місця праці також є записи охоронників та їх пояснення. В ході перевірки отримано матеріали з бази електронної системи доступу, відібрано пояснення працівників охорони та інших працівників підприємства. Жодних неправомірних дій до позивача чи інших працівників не було вчинено. Строк застосування дисциплінарного стягнення не пропущено, оскільки такий обчислюється з моменту, коли керівник товариства дізнався про вчинення проступку. Заперечив заподіяння позивачеві діями відповідача моральної шкоди. Крім цього, вказав, що роботодавцем проведено повну та всебічну перевірку перед оголошенням наступної догани від 29.02.2016 та результатом такої перевірки є акт від 06.01.2016. Комісією не встановлено факту перебування позивача за місцем роботи 02.02.2015 з 12.45 год до 17.00 год. Просив суд в задоволенні позову відмовити.

Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши докази у справі в їх сукупності, прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити частково з таких підстав.

Судом встановлено, що позивач ОСОБА_1 з 1984 року перебуває у трудових відносинах з відповідачем, у 2011 року переведений та працює на даний час на посаді заступника головного інженера з виробництва філії „Управління магістральних газопроводів „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ПАТ „УКРТРАНСГАЗ.

Наказом президента ПАТ „УКРТРАНСГАЗ №660-к від 24.12.2015 позивача ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.3.2 а) Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „УКРТРАНСГАЗ, п.7.1.1 Посадової інструкції заступника головного інженера з виробництва філії „УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ та, керуючись статтями 147-149 КЗпП України, ч.1 п.5.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „УКРТРАНСГАЗ, застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани. Підставою для винесення наказу були: лист УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ від 23.12.2015 №6367/6-01, пояснення ОСОБА_1 (Т.1 а.с.8).

Крім цього, наказом президента ПАТ „УКРТРАНСГАЗ №02 к/тм від 29.02.2016 ОСОБА_1 притягнуто до дисциплінарної відповідальності за порушення п.3.2 а) Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „УКРТРАНСГАЗ, п.7.1.1 Посадової інструкції заступника головного інженера з виробництва філії „УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ та, керуючись статтями 147-149 КЗпП України, ч.1 п.5.5 Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „УКРТРАНСГАЗ, застосовано дисциплінарне стягнення у виді догани Підставою для винесення наказу були: лист УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ від 19.01.2016 №183/5-01, акт службової перевірки УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ від 06.01.2016 (Т.1 а.с.58).

Позивач з такими наказами ознайомлений 25.12.2015 та 01.03.2016 відповідно.

Досліджуючи підстави притягнення до дисциплінарної відповідальності, судом встановлено наступне.

Відповідно до листа УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ від 23.12.2015 №6367/6-01 заступник головного інженера ОСОБА_1 19, 23 та 27 листопада 2015 року в робочий час самовільно залишив робоче місце та був відсутній на роботі протягом робочого дня більше трьох годин сумарно. У листі наявне покликання на службові записки від 01.12.2015 та від 08.12.2015 начальника охорони УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_6, пояснення ОСОБА_1 від 08.12.2015, пояснення заступника головного диспетчера УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_5, пояснення від 09.12.2015 провідного інженера відділу автоматизації УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_4, службову записку від 11.12.2015 головного інженера УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_8, директора УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_9 та голови об'єднаної профспілки УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_10

Відповідно до службової записки начальника охорони ОСОБА_6 від 01.12.2015 про перебування на робочому місці (в апараті управління УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ) заступника головного інженера ОСОБА_1: 19.11.2015 о 10.25 год вихід без відмітки на системі електронного доступу, входу не було; 23.11.2015 об 11.50 год вихід без відмітки на системі електронного доступу, входу не було; 27.11.2015 о 9.40 год вихід без відмітки на системі електронного доступу. При цьому, схожа інформація зафіксована за 18, 20, 23, 24, 25 листопада 2015 року. За 26.11.2015 інформація відсутня. До службової записки додані відмітки чергових охоронників та роздруківка з системи електронного доступу (Т.1 а.с.11-13).

Згідно з письмовими поясненнями від 03.12.2015 провідного інженера відділу автоматизації УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_4 19.11.2015 після обіду в кабінеті заступника головного інженера ОСОБА_1 відбувалася нарада спільно з директором ТОВ „Укргазтех ОСОБА_11 (Т.1 а.с.16). Згідно з поясненнями ОСОБА_4 від 09.12.2015 останній помилився щодо дати наради за участі ОСОБА_11 та така відбувалася 16.11.2015. Відповідно до пояснень останнього від 24 та 28 грудня 2015 року він дійсно пригадав, що 19.11.2015 після обіду в кабінеті ОСОБА_1 мав розмову як з куратором відділу автоматизації, також відбувалося обговорення поточних питань. (Т.1 а.с. 25-27).

Допитаний в судовому засідання як свідок ОСОБА_4 підтвердив зміст вищевказаних пояснень та вказав, що 19.11.2015 ОСОБА_1, зокрема після обіду, був на роботі. У своїх поясненнях допустив помилку в даті, однак 19.11.2015 разом з ОСОБА_1 в кабінеті останнього обговорювали виробничі питання. Надавши наступні пояснення настоював на своїх попередніх поясненнях про присутність ОСОБА_1 на роботі в своєму кабінеті приблизно з 14.30 год до 15.30 год. Працює на підприємстві з 1987 року, в апараті управління близько п'яти років, ОСОБА_1 може охарактеризувати як хорошого спеціаліста, вимогливого до себе та підлеглих. Вважає, що ОСОБА_1 мають намір звільнити, враховуючи обставини притягнення до дисциплінарної відповідальності, його попереднє звільнення і в подальшому поновлення на роботі. Також зазначив, що не було жодного разу, в тому числі 19, 23 чи 27 листопада 2015 року, коли не міг знайти на роботі ОСОБА_1 з приводу виробничих питань. Вказав також, що йому відомо про відеоспотереження, яке здійснюється в адмінприміщенні, проте не знає, де конкретно знаходяться відеокамери та його це не цікавить. Який саме відділ займався встановлення цієї системи також не знає.

Відповідно до пояснень заступника головного диспетчера УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_5 останній на прохання ОСОБА_1 написав на супровідних листах до актів прийому-передачі газу, що такі були підписані 23.11.2015 приблизно о 16.00 год. Проте, конкретну годину, коли були підписані листи, згадати не може. (Т.1 а.с.20).

В судовому засіданні допитаний як свідок ОСОБА_5 дав показання про те, що працює на посаді заступника головного диспетчера та не може підтвердити чи заперечити підписання 23.11.2015 супровідних листів саме о 16.00 год. Така розмова з ОСОБА_1 була, проте в котрій годині, не пригадує. Пояснив також, що в адмінприміщенні встановлена пропускна система, а саме турнікет, який відчиняється після прикладання перепустки. Випадків, коли б така система не працювала, не пригадує. Також знає, що в приміщенні встановлена система відеоспостереження, місця розташування камер йому відомі.

У службовій записці начальника охорони УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ ОСОБА_6 від 10.12.2015 зазначено, що 19.11.2015 ОСОБА_11 не був присутній на території апарату управління УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ, а нарада за його участі проводилася 16.11.2015. Крім цього, 19.11.2015, 20.11.2015, 23.11.2015 зафіксовано входи та виходи ОСОБА_1 без відмітки на системі електронного доступу, охоронник розблоковував кнопкою турнікет. Перебування ОСОБА_5 в робочому кабінеті ОСОБА_1 23.11.2015 о 16.00 год підтвердили відео неможливо, однак при перегляді відео з камери спостереження ОСОБА_5 з 15.30 год до 17.30 год в напрямку до кабінету ОСОБА_1 не прямував. Також переглянуто відеонагляд з камери спостереження КПП №1 23.11.2015 з 15.00 год до 17.30 год, входу та виходу ОСОБА_1 не було.

Крім цього, у такій службовій записці зазначено, що інформація про вихід ОСОБА_1 24.11.2015 о 12.00 год без відмітки на системі електронного доступу була взята з робочого зошита охоронників, охоронник відмічав усі входи та виходи і є помилковою, є фіксація відмітки на системі доступу про його вихід через систему електронного контролю доступу об 11.58 год. Також зазначено, що цього дня ОСОБА_1 двічі проходив без відмітки на системі електронного доступу, перебування заступника головного метролога ОСОБА_12 в кабінеті ОСОБА_1 підтвердити відео неможливо, оскільки камера знімає з іншого боку коридору другого поверху. Згідно з відеозаписом виходу ОСОБА_1 цього дня до 17.30 год не було (Т.1 а.с.17-18).

Допитаний в судовому засіданні як свідок ОСОБА_6 дав показання про те, що 01.08.2015 почав працювати начальником охорони УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ, має в підпорядкування десять працівників. Ним було помічено, що заступник головного інженера ОСОБА_1 протягом дня надає вказівки охоронникам відчинити турнікет та таким чином виходить з приміщення. Начальник відділу безпеки ОСОБА_13, в якого перебуває в підпорядкуванні, викликавши його, з'ясував ситуацію та сказав, що оскільки ОСОБА_1Є, відноситься до керівного складу, тому нехай охоронники його випускають без відмітки. В подальшому ОСОБА_1 бачили в робочий час, коли він виходив зі спортклубу, у зв'язку з чим ОСОБА_13 дав розпорядження зняти показники з системи електронного доступу та відеоспостереження щодо перебування ОСОБА_1 на роботі. З цього приводу надали пояснення охоронники, це фіксувалося в робочому зошиті та на відео. Так, з роздруківки з системи електронного доступу було видно лише входи ОСОБА_1, виходів не зафіксовано. 02.12.2015 ОСОБА_1 під час робочого дня також залишив приміщення, відеонагляд зафіксував його вихід з ОСОБА_11, однак повернення не було. Відповідно до інформації з системи електронного доступу зафіксовано вхід ОСОБА_1 та в подальшому вихід о 17.00 год, однак на відеозаписі входу та виходу ОСОБА_1 немає. Було встановлено, що карткою ОСОБА_1 скористалася ОСОБА_7, яка також вказала своє прізвище в журналі здачі приміщення під охорону. Також вказав, що на даний час вже після випадку з ОСОБА_1 в УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ запроваджено більш суворий порядок входу та виходу та у разі, якщо працівник забув перепустку, оформляється одноразова. Також вказав, що написані ним та охоронниками доповідні записки підтримує, в таких викладені всі виявлені обставини. Доповідну записку написав після випадку 02.12.2015 лише 14.12.2015, оскільки такі писав виключно на вимогу керівництва, хоча його підлеглі повідомляли про виявлені обставини в той же день. Чому, знаючи, про випадок за 02.12.2015, у своїй доповідній від 10.12.2015 описував події, що мали місце щодо ОСОБА_1 раніше, пояснити не зміг. Про реєстрацію таких доповідних йому не відомо. Також повідомив, що повного відеозапису за 02.12.2015 на даний час не існує, відеозаписи зберігаються протягом двадцяти одного дня, а збережені лише уривки, які готував особисто. Ствердив, що охоронники не мали права відкривати турнікет для проходу ОСОБА_1 без відмітки перепусткою, але він їм говорив, що керівництво про це повідомлене. Дата та час в системах відеонагляду і електронного доступу звіряється щоденно. Щодо сертифікації таких йому не відомо. Коли був виданий в січні 2016 року наказ щодо обов'язковості перепусток, тоді ж і зобов'язано перевіряти дату та час на системі електронного доступу та відеофіксації щоденно зранку і ввечері. До цього часу могла були розбіжність між такими до трьох хвилин. 19, 23 та 27 листопада, 2 грудня 2015 року в кабінет ОСОБА_1 не заходив.

Відповідно до службової записки головного інженера ОСОБА_8 від 11.12.2015 (Т.1 а.с. 22) у такій вказано про відсутність ОСОБА_11 в адмінкорпусі УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ 19.11.2015. Також зазначено, що відсутність ОСОБА_1 на робочому місці з 11.45 год до 17.00 год 23.11.2015, яку останній спростовував фактом підписання актів приймання-передачі газу, підтверджують пояснення ОСОБА_5 27.11.2015 о 9.40 год ОСОБА_1 покинув територію адмінкорпусу УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ і повернення до кінця робочого дня не було, що підтверджується поясненнями ОСОБА_14

Відповідно до пояснень ОСОБА_14 від 09.12.2015, під час його чергування на посту №1 апарату управління 19.11.2015 о 10.25 год заступник головного інженера ОСОБА_1, вказуючи жестами, щоб відкрили турнікет, покинув територію апарату управління без відмітки на системі електронного доступу та повернення не було. 27.11.2015 під час чергування о 9.40 год ОСОБА_1 таким самим чином покинув апарат управління без відмітки на системі електронного доступу та повернення не було (Т.1 а.с.19).

Свідок ОСОБА_10 в судовому засіданні дав показання про те, що є головою профкому філії УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ та був присутній під час розмови в кінці грудня 2015 року між керівником філії та заступником головного інженера ОСОБА_1 з приводу дотримання правил трудового розпорядку. В ході розмови не побачив жодного упередженого ставлення до ОСОБА_1 з боку директора. Охарактеризував ОСОБА_1 як компетентного працівника, такого, що користується повагою в колективі. Також повідомив, що головою первинної організації профспілки є ОСОБА_3, який є представником відповідача у даному спорі, та вважає, що в цьому немає жодного конфлікту інтересів, але в спорі з працівником ця особа мала б представляти інтереси працівника. Вказав, що йому відомо про те, що на підприємстві ведеться відеоспостереження та місця розташування камер. Зазначив, що йому відомо про те, що ОСОБА_1 не з'являвся на наради до керівництва, про які належно повідомлявся через внутрішню комп'ютерну мережу.

Відповідно до листа УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ від 19.01.2016 №183/5-01 заступник головного інженера ОСОБА_1 02.12.2015 О 12.00 год вийшов з адміністративної будівлі, не скориставшись при цьому перепусткою, і до кінця робочого дня на робоче місце не повертався. З цього приводу 04.01.2012 створена комісія щодо перевірки факту перебування чи відсутності на роботі заступника головного інженера ОСОБА_1 Комісія, вивчивши матеріали, подані на службову перевірку, заслухавши пояснення учасників засідань комісії, проаналізувавши відеоматеріали, подані на перегляд комісії, не встановила факту перебування в адмінприміщенні УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ заступника головного інженера з виробництва ОСОБА_1 з 12.45 год до 17.00 год (Т.1 а.с. 59).

В ході роботи комісією встановлено наступне.

02.12.2015 о 12.00 заступник головного інженера ОСОБА_1 та директор ТзОВ „Укргазтех ОСОБА_11 вийшли з адміністративної будівлі УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ, не скориставшись при цьому перепусткою. Такі обставин підтверджуються поясненнями охоронників ОСОБА_14 від 09.12.2015 та ОСОБА_15 від 10.12.2015, відеоматеріалами камери на посту №1. ОСОБА_1 підтверджено факт виходу з корпусу адмінприміщення без використання перепустки електронної системи проходу та зазначено, що аналогічні виходи з приміщення ним використовувалися і раніше, ствердив, що 02.12.2015 знаходився на роботі.

Комісією також встановлено, що персональний комп'ютер ОСОБА_1 був увімкнений 02.12.2015 о 8.01 год та вимкнений об 11.56 год. Наступне увімкнення відбулося 03.12.2015.

Також встановлено, що 02.12.2015 о 13.11 год через аварійний вихід адмінкорпусу УМГ зафіксовано відмітку перепустки електронною системою проходження ОСОБА_1 02.12.2015 начальник загального відділу ОСОБА_7 покинула адмінприміщення через пост №1 о 12.08 год. Комісія, проаналізувавши відеоматеріал, зафіксований відеокамерою внутрішнього подвір'я адмінприміщення УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ, встановила, що ОСОБА_7 зайшла на територію внутрішнього подвір'я о 13.00 год, при цьому відмітки її посвідчення в електронній системі доступу в даному часовому відрізку не виявлено. Крім цього, комісією встановлено, що 02.12.2015 о 17.00 год зафіксовано відмітку перепустки ОСОБА_1 вихід з адмінкорпусу УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ через пост №1. Даний вихід з адмінприміщення візуалізується на основі відеоматеріалу камери на посту №1 з виходом начальника загального відділу ОСОБА_7 Перепустки ОСОБА_7 при її виході о 17.00 зафіксовано не було. Після проходження через турнікет поста №1 ОСОБА_7 здала під охорону приміщення загального відділу, про що зробила запис у відповідному журналі. Проаналізувавши даний запис, комісією виявлено відсутність вказівки на час здачі приміщення під охорону. Також з даного відеоматеріалу не досліджено, що ОСОБА_1 не проходив через пост №1. ОСОБА_7 пояснила, що не користувалася перепусткою ОСОБА_1, останній ствердив, що перепустки іншим особам не передавав та таку не втрачав (Т.1 а.с. 60-63, 68).

Вищеказані обставини наведені також в службовій записці начальника охорони ОСОБА_6, охоронників ОСОБА_15 та ОСОБА_14 (Т.1 а.с. 68-70).

Відповідно до роздруківки з електронної системи доступу картка позивача ОСОБА_1 02.12.2015 спрацювала на вхід о 7.52 год, 13.11 год та на вихід о 17.00 год (Т.1 а.с.65).

Згідно з листом філії УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ від 30.06.2016 за три дні прогулу у листопаді 2015 року ОСОБА_1 не нараховано заробітну плату у розмірі 4413,72 грн. (Т.1 а.с.248

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні дала показання про те, що працює у філії УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ на посаді начальника загального відділу. 02.12.2015 запізнювалася з обіду та з метою скоротити шлях пройшла через гараж, де розташований пост №2. У зв'язку з тим, що працівник охорони ОСОБА_16 ремонтував систему доступу, пропустив її без відмітки карткою в системі. Вкінці робочого дня вийшла з адмінприміщення та приставляла свою перепустку до турнікету, про що надавала відповідні пояснення під час роботи комісії. Пояснити, чому відсутня про це інформація в системі електронного доступу, не змогла. Карткою ОСОБА_1 при цьому не користувалася. Також пояснила, що охоронники неодноразово в ручному режимі на прохання працівників відчиняли турнікет без відмітки працівника на системі електронного доступу. Вже після 02.12.2015 був виданий наказ, який зобов'язав працівників обов'язково користуватися системою електронного доступу. Також пояснила, що загальний відділ здійснює облік документації філії, зокрема службових записок, розпоряджень, наказів, інших документів. Акти прийому-передачі газу не реєструються, але реєструються супровідні листи до таких. З приводу службової записки від 21.12.2015 (Т.1 а.с.268) пояснила, що листи, які надані для надсилання до 15.00 год, надсилаються того ж дня, всі інші на наступний день, що і мало місце з актами звірки від 23.11.2015. З цього приводу 23.11.2015 після 16.28 год, тобто після реєстрації останнього супровідного листа, мала розмову з ОСОБА_1 в його кабінеті та пояснила причину надсилання кореспонденції на наступний день. Також написала відповідну службову записку. Вказала, що у січні 2016 року їй стало відомо, що на підприємстві ведеться відеоспостереження та з цього приводу звернулася зі скаргою до керівництва та вимогою негайно припинити ці дії. Вважає, що її права порушуються, оскільки згоди на таку відеозйомку не надавала. Ствердила, що інколи бувають поломки системи електронного доступу. Вважає, що з приходом нового керівництва у ОСОБА_1 з таким склалися не найкращі відносини. Під час роботи комісії щодо перевірки факту перебування ОСОБА_1 в адмінприміщенні 02.12.2015 надавала пояснення, їй демонстрували уривки відеозапису. На такому уривку видно, що вона заходила о 13.00 год у приміщення через гараж. Після цього було зроблено висновок, що саме вона о 13.11 год використала картку ОСОБА_1 На її прохання продемонструвати відеозапис з 13.00 год до 13.12 год з метою з'ясування, чи в цей час не заходив до приміщення сам ОСОБА_1, їй відмовили та повідомили, що комісія має в своєму розпорядження лише уривки відеозапису, а повного запису не існує.

Свідок ОСОБА_13 дав показання про те, що працює у філії УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ на посаді начальника відділу безпеки. На території та в адмінприміщенні встановлена система контролю доступу та система відеоспостереження, про що відомо усім працівникам. Ці системи працюють стабільно, всі несправності фіксуються в відповідних журналах. Поломки бувають рідко та можуть бути пов'язаними зі збоями в електропостачанні. Такі несправності усуваються протягом доби. З 2016 року зобов'язано всіх працівників користуватися перепустками без жодних виключень. Чи система доступу сертифікована, свідку не відомо. Час в системі електронного доступу та системі відеоспостереження налаштовується як на звичайному комп'ютері, якщо бувають збої, то досить незначні на 1-2 хвилини. З цим може бути пов'язана невідповідність на 1 хвилину часу виходу 02.12.2015 ОСОБА_7 та спрацювання перепустки ОСОБА_1 Час в системах звіряється охоронниками та таким чином синхронізується між обома системами. Щодо подій 02.12.2015 пояснив, що на його думку, ОСОБА_7, пройшовши через пост №2 о 13.00 год, могла до 13.11 год бути неподалік в місці, яке не проглядається на камері відеоспостереження, а потім скористатися карткою ОСОБА_1 Відеозапис за 02.12.2015 не збережено. На запитання позивача підтвердив, що були випадки, що система електронного доступу виходила з ладу через те, що хтось помістив туди сірники, але це було протягом досить нетривалого періоду та усуненням цих несправностей займався господарський відділ. Також пояснив, що у відділі безпеки немає жодних документів на систему електронного доступу та систему відеоспостереження, оскільки цей відділ не займався їх встановленням. Вказівка ОСОБА_6 зайнятися подіями 02.12.2015 щодо ОСОБА_1 була надана через тиждень, а саме 09.12.2015. Звірка часу та дати в системах здійснюється охоронниками двічі на день: зранку і ввечері. Роздруківка системи відеоспостереження формується в програмі „Excel. Пояснив, що інколи деякі працівники могли проходити через систему електронного доступу без відмітки в такій. Серед таких працівників і ОСОБА_1, входи і виходи якого в таких випадках записувалися в робочий зошит.

Свідок ОСОБА_16 дав показання про те, що працює на посаді інженера відділу безпеки філії УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ та дверей чи турнікету на посту №2 ніколи не ремонтував, в тому числі 02.12.2015. Чим саме займався протягом цього робочого дня також не пригадав. Про наявність на підприємстві системи відеоспостереження йому відомо.

Відповідно до ст. 139 КЗпП України, працівники зобов'язані чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір.

Згідно зі ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана або звільнення.

Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв'язку з тимчасовою непрацездатністю або перебуванням його у відпустці (ст. 148 КЗпП України).

На підставі ст. 149 КЗпП України, до застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення; при обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника; стягнення оголошується і наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку.

Із змісту наведених норм КЗпП України випливає, що для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності необхідно перш за все зафіксувати факт порушення трудової дисципліни, який за наявності відповідних ознак свідчитиме про вчинення дисциплінарного проступку.

Відповідно до п.7.1.1 посадової інструкції заступника головного інженера з виробництва філії „УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ вказана посадова особа несе персональну відповідальність за невиконання або неналежне виконання завдань та обов'язків, визначених цією посадовою інструкцією, згідно з чинним законодавством, у тому числі за порушення правил внутрішнього трудового розпорядку (Т.1 а.с.28-33).

Згідно з п.3.2 а) Правил внутрішнього трудового розпорядку ПАТ „УКРТРАНСГАЗ основниви обов'язками працівників є чесна і сумлінна праця, дотримання трудової дисципліни, ефективне використання робочого часу. П.5.5 цих Правил передбачено, що запізнення на роботу і передчасне залишення свого робочого місця є порушенням трудової дисципліни (Т.1 а.с. 208-215).

Самовільне залишення робочого місця позивачем ОСОБА_1 та його відсутність на роботі протягом робочого дня більше трьох годин сумарно роботодавцем встановлена 19, 23, 27 листопада 2015 року, за що оголошена догана наказом від 24.12.2015, та 2 грудня 2015 року, за що оголошена догана наказом від 29.02.2016.

У кожному з наказів про застосування дисциплінарного стягнення зазначено підставу таких, серед яких листи УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ, які ґрунтуються на службових та доповідних записках, поясненнях відповідних працівників, а також акт службового розслідування, про що детально вказано вище.

Так, начальник охорони ОСОБА_6 у своїй службовій записці покликається на відмітки чергових охоронників та роздруківку з системи електронного доступу.

Відповідно до показань допитаних в судовому засіданні як свідків начальника відділу безпеки ОСОБА_13, начальника охорони ОСОБА_6, а також згідно з письмовими поясненнями охоронника ОСОБА_14, що надані ним перед винесенням оскаржуваного наказу від 29.12.2015 (при цьому, на допиті як свідка ОСОБА_14 сторони не наполягали) останні підтвердили, що існували випадки, коли працівники залишали філію УМГ «ЛЬВІВТРАНСГАЗ» без відмітки на системі електронного доступу, при цьому охоронники відчиняли турнікет самостійно. Більш суворі правила щодо користування перепусткою електронної системи доступу, щодо заборони вимагати від охоронника здійснювати пропуск через турнікет в ручному режимі, ведення журналу обліку відлучень працівників, запровадження одноразових перепусток, щоденний контроль системи електронного доступу, камер відеоспостереження, обов'язок щотижня надавати відділу кадрів інформацію про працівників, яким видавалися одноразові перепустки запровадили пізніше, а саме наказом від 14.01.2016 (а.с.40-42). Таким чином, відомості з системи електронного доступу разом з письмовими записами охоронників не можуть достовірно підтвердити факт перебування того чи іншого працівника на роботі та такі відомості викликають обґрунтовані сумніви. При цьому, суд бере до уваги той факт, що жоден з охоронників до дисциплінарної відповідальності за самостійне розблокування турнікету не притягнутий, з доповідними записками до керівництва безпосередньо після проходу працівника без реєстрації охоронники не звертаються, що додатково підтверджує виключно декларативну роль системи електронного доступу до винесення наказу від 14.01.2016. Також судом враховано ту обставину, що працівник, який проходить через турнікет без відмітки за згодою охоронника в робочому зошиті останнього підпис не ставить, що не може виключати можливості внесення недостовірних даних. Також свідки вказували, що під час фіксування виходу позивача ОСОБА_1 виявлена помилка за 24.11.2015, що додатково вказує на сумнівність такого доказу.

Про факт виходу позивача 19.11.2015 без відмітки на системі електронного доступу повідомив у своїх письмових поясненнях охоронник ОСОБА_14, який зазначив, що відповідно до жесту ОСОБА_1 відчинив турнікет. Разом з тим, таке пояснення написане лише 09.12.2015, тобто після спливу біля двох тижнів з часу цих подій. При цьому, одночасно в таких поясненнях повідомлено про аналогічні дії позивача ОСОБА_1, що мали місце 02.12.2015. (а.с.19).

Заступник головного диспетчера ОСОБА_5, на якого покликається головний інженер ОСОБА_8 у своїй службовій записці щодо обставин 23.11.2015, у своїх письмових поясненнях та під час допиту як свідка не підтвердив та не заперечив факту підписання ним 23.11.2015 супровідних листів саме о 16.00 год. Вказав, що розмова з ОСОБА_1 у нього була, проте в котрій годині, не пригадує. Такі пояснення та показання цього свідка не підтверджують факт відсутності ОСОБА_1 на роботі в післяобідній час 23.11.2015.

Пояснення та показання ОСОБА_4 в свою чергу навпаки підтверджують перебування ОСОБА_1 на роботі, про що свідок зазначав у своїх поясненнях, проте, як ствердив в судовому засіданні, припустився помилки щодо наради у ОСОБА_1 спільно з директором ТОВ „Укргазтех ОСОБА_11, однак його наступні пояснення та показання в суді про перебування ОСОБА_1 в своєму робочому кабінеті після обіду 19.11.2016 іншими належними доказами не спростовані.

Голова профкому ОСОБА_10, який також допитаний в судовому засіданні як свідок, не володіє інформацією про події 19, 23 чи 27 листопада 2015, а лише може охарактеризувати ОСОБА_1 в професійній діяльності, був присутній під час розмови ОСОБА_1 з директором філії, під час якої жодного тиску на позивача не було, у звязку з чим покликання на цього свідка у листі, який слугував підставою для винесення оскаржуваного наказу, не є обґрунтованим.

Відповідно до акту службової перевірки від 06.01.2016 комісія вивчила матеріали, подані на перевірку, заслухала пояснення учасників засідань комісії, проаналізувала відеоматеріали, подані на перегляд комісії, та не встановила факту перебування в адмінприміщенні УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ заступника головного інженера з виробництва ОСОБА_1 02.12.2015 з 12.45 год до 17.00 год. Комісія врахувала пояснення охоронників ОСОБА_14 та ОСОБА_15, відеоматеріали камери на посту №1. ОСОБА_1 підтверджено факт виходу з корпусу адмінприміщення без використання перепустки електронної системи проходу та зазначено, що аналогічні виходи з приміщення ним використовувалися і раніше, проте разом з тим стверджено, що 02.12.2015 він знаходився на роботі. Також комісією як додатковий доказ відсутності на робочому місці встановлено час увімкнення та вимкнення персонального комп'ютера ОСОБА_1

Як зазначено судом вище, факт виходу без відмітки на системі електронного доступу, враховуючи записи в робочому зошиті охоронників, відсутність в такому підписів особи, яка проходить через турнікет без відмітки, непритягнення жодного з охоронників до дисциплінарної відповідальності за пропуск без відмітки в системі, відсутність їх доповідних записок безпосередньо після виявлення таких фактів не може однозначно підтвердити присутність чи відсутність певного працівника, в тому числі ОСОБА_1, на робочому місці.

Також в ході розгляду справи встановлено, що системи контролю доступу та відеоспостереження жодним чином, окрім охоронників, не синхронізуються, налаштування дати та часу відбувається вручну та при цьому буває, хоча й незначна, розбіжність в часі, що підтверджено свідками. У зв'язку з цим, такий доказ також не спроможний однозначно підтвердити чи спростувати факт присутності, чи відсутності певного працівника на роботі.

Значну увагу комісією приділено ситуації з входом та виходом начальника загального відділу ОСОБА_7, яка 02.12.2015 о 13.00 год зайшла на територію внутрішнього подвіря та при цьому відмітки її перепустки на системі електронного доступу в даному часовому проміжку не виявлено. Цю обставину комісія повязує з тим, що о 13.11 год через аварійний вихід адмінкорпусу УМГ зафіксовано відмітку перепустки ОСОБА_1 В подальшому, о 17.00 год зафіксовано відмітку перепустки ОСОБА_1 вихід з адмінкорпусу УМГ „ЛЬВІВТРАНСГАЗ через пост №1, що візуалізується на основі відеоматеріалу камери на посту №1 з виходом начальника загального відділу ОСОБА_7 Перепустки ОСОБА_7 при її виході о 17.00 зафіксовано не було. Однак, враховуючи можливість проходу через систему електронного доступу без відміток, що беззаперечно встановлено в ході розгляду справи, інші пов'язані з цим та встановлені в ході розгляду справи обставини, на які судом звернуто увагу вище, зв'язок вищенаведених обставин щодо входу-виходу ОСОБА_7 та ОСОБА_1 також викликає обґрунтовані сумніви.

Також суд також враховує той факт, що під час засідання комісії оглядалися лише уривки відеозаписів, що ставить під сумнів повноту та об'єктивність інформації, дослідженої комісією.

Також не доводить факту відсутності на роботі довідка, надана стороною відповідача, про зміни в файлі, який містить службову записку начальника загального відділу ОСОБА_7 на ім'я заступника головного інженера ОСОБА_1 з приводу неможливості направлення кореспонденції 23.11.2015 у зв'язку з поданням такої після 15.00 год. Із цієї довідки та відповідно комп'ютерної програми неможливо встановити зміст таких змін, а свідок ОСОБА_7, не відмовляючись в судовому засіданні відповідати на запитання та не змінюючи свої показання, наполягала на обставинах, що викладені в такій службовій записці (Т.1 а.с.268-270). Журнал перевірок постів охорони також не може бути належним доказом при дослідженні факту перебування чи відсутності позивача на роботі, оскільки відомості в такий журнал вносяться лише стороною роботодавця та фактично спрямовані на перевірку роботи охоронників (Т.2 а.с.12-17).

Показання свідка ОСОБА_16 про те, що турнікет ніколи не ремонтував не можуть підтвердити чи спростувати усі показання свідка ОСОБА_7, оскільки охоплюють лише один з епізодів показань останньої.

Таким чином, всебічно, повно, об'єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, суд дійшов висновку, що заперечення сторони відповідача не є достатньо обґрунтованими та є такими, що не підтверджують факт відсутності позивача ОСОБА_1 на роботі. При цьому, суд також звертає увагу на той факт, що відсутність на роботі фіксувалася не безпосередньо в день такої можливої відсутності, а через певний час на підставі пояснень охоронників, в тому числі щодо кількох таких фактів одночасно, на підставі власноручних записів охоронників та в окремих випадках після перегляду уривків відеозаписів.

Крім цього, незрозумілим залишається та обставина, що відібрання пояснень в охоронників за фактом відсутності позивача на роботі 02.12.2015 фактично розпочалося під час перевірки за фактами від 19, 23 та 27 листопада 2015 року, що викликає обґрунтовані припущення у сторони позивача щодо створення умов для повторного притягнення до дисциплінарної відповідальності та можливого звільнення. Такі припущення, на думку позивача, додатково ґрунтуються на факті попереднього незаконного його звільнення та в подальшому звернення з приводу цього трудового колективу до керівництва ПАТ „УКРТРАНСГАЗ (Т.1 а.с.34-38, 68-70).

Також судом звернуто увагу на те, що в приміщенні філії УМГ «ЛЬВІВТРАНСГАЗ» здійснюється відеозйомка на підставі згоди працівників на обробку особистих персональних даних у картотеках та/або за допомогою інформаційно-телекомунікаційної системи бази персональних даних, сформованої з метою ведення кадрового діловодства, підготовки відповідно до вимог законодавства статистичної, адміністративної та іншої інформації з питань персоналу, а також внутрішніх документів підприємства з питань реалізації визначених законодавством і колективним договором прав та обов'язків у сфері трудових правовідносин і соціального захисту (Т.1 а.с.252). Разом з тим, на переконання суду, така згода не охоплює можливість відеозйомки працівників чи інших осіб без належно оформленої їх згоди саме на такі дії.

Щодо строків застосування дисциплінарних стягнень, то, на переконання суду, такі формально дотримано, оскільки факт виявлення обставин та винесення наказу знаходиться в межах місячного строку, в тому числі з часу завершення службового розслідування.

Статтею 237-1 КЗпП України відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Відповідно до роз'яснень, наданих у п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 р. №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров'я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Згідно п.13 вказаної Постанови, cудам необхідно враховувати, що відповідно до ст. 237-1 КЗпП за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (незаконного звільнення або переведення, невиплати належних йому грошових сум, виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок по відшкодуванню моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Суд дійшов висновку, що внаслідок необґрунтованого застосування дисциплінарних стягнень позивачу завдано моральну шкоду, яка полягає у моральних переживаннях у зв'язку з фактом оголошення незаконної догани, невиплатою заробітної плати та премії, що безперечно спричинило психологічний стрес та переживання щодо перспективи втратити роботу. Крім цього, суд повинен врахувати ту обставину, що після винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності від 24.12.2015 та саме під час проведення службового розслідування за подіями 02.12.2015 позивач лікувався стаціонарно у Львівському обласному державному клінічному лікувально-діагностичному кардіологічному центрі з 12.01.2016 до 28.01.2016 та стаціонарно проходив реабілітацію, а також є інвалідом ІІІ групи загального захворювання (Т.1 а.с.35, 74, т.2 а.с.24). Враховуючи викладені вище обставини, принцип розумності та справедливості, суд приходить до висновку, що позов в частині відшкодування моральної шкоди необхідно задовольнити частково, та визначити таке відшкодування в розмірі 5000 грн.

У задоволенні решти позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди з вищевказаних підстав необхідно відмовити.

Крім цього, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути витрати, пов'язані зі сплатою судового збору за двома вимогами немайнового характеру, сплачені у мінімально можливому розмірі, а саме по 551,20 грн., а всього 1102,40 грн. (Т.1 а.с.102), а також необхідно стягнути в дохід держави судовий збір за вимогою про стягнення невиплаченої заробітної плати у розмірі 551,20 грн., від сплати якого позивач звільнений відповідно до Закону України „Про судовий збір.

Керуючись статтями 139, 147, 149, 237-1 КЗпП України, статтями 10, 11, 60, 209, 212 215 ЦПК України, суд,

вирішив:

Позов ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ про визнання незаконними та скасування наказів про застосування дисциплінарних стягнень, стягнення коштів та відшкодування моральної шкоди задовольнити частково.

Накази публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ №660-к від 24.12.2015 „Про дисциплінарне стягнення та №02 к/тм від 29.02.2016 „Про дисциплінарне стягнення визнати незаконними та скасувати.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ на користь ОСОБА_1 заробітну плату у розмірі 4413,72 грн., відшкодування моральної шкоди у розмірі 5000 грн., судові витрати, пов'язані зі сплатою судового збору, у розмірі 1102,40 грн., а всього 10516 (десять тисяч п'ятсот шістнадцять) гривень 12 (дванадцять) копійок.

Стягнути з публічного акціонерного товариства „УКРТРАНСГАЗ в дохід держави судовий збір у розмірі 551,20 грн.

У задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Львівської області через Сихівський районний суд м. Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Головуючий Дулебко Н.І.