Справа № 305/2050/16-ц
Провадження по справі № 2/305/1301/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р АЇ Н И

20.12.2016 року. Рахівський районний суд Закарпатської області

у складі: головуючого - судді Тулик І.І.

за участі секретаря - Шемота М.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рахів цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно за законом, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернулася в суд з позовом до Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області в особі виконавчого комітету про визнання права власності на спадкове майно.

В обгрунтування позову зазначено, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_2 б/б, укладеним між ними 10 січня 1976 року у Квасівській сільській раді Рахівського району Закарпатської області, що стверджено свідоцтвом про укладення шлюбу серії І-ФМ №321237. 13 серпня 2010 року чоловік ОСОБА_2 б/б помер, про що складено відповідний актовий запис про смерть №12 та про що виконкомом Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 105462 від 13 серпня 2010 року. Після його смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №636 в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, та який був за життя ним збудований і є його особистою приватною власністю в цілій частині. Спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті ОСОБА_3»юка ОСОБА_2 б/б є тільки вона, його дружина ОСОБА_4, під час перебування в шлюбі дітей в них не народилося. Даний факт стверджено довідкою виконавчого комітету Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1667 від 29 листопада 2016 року. Спадщину у вигляді житлового будинку №636 в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, після смерті чоловіка ОСОБА_2 б/б вона прийняла, оскільки проживала з ним постійно, аж по день його смерті, у зв"язку з чим набула правового статусу, особи, яка фактично спадщину прийняла в силу ст.. 1268 ЦК України, що зокрема підтверджено довідкою виконкому Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1668 від 29 листопада 2016 року. Заповіти чи спадкові договори за життя ОСОБА_2 б/б не складалися, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45953657 від 29 листопада 2016 року. Разом з цим, отримати в нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 б/б вона не змогла, оскільки державним нотаріусом в цьому було відмовлено, через те, що відсутня реєстрація правовстановлюючих документів спадкового майна, про що складено постанову №112 від 29 листопада 2016 року про відмову у вчинення нотаріальної дії. Однак з цим вона не погоджується оскільки підтвердженням приналежності ОСОБА_2 б/б житлового будинку №636 в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області є довідка виконавчого комітету Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1966 від 29 листопада 2016 року, видана за даними по господарської книги №7, особовий рахунок №625. Саме не вчинення спадкодавцем відповідних дій по оформленню свого права власності і одержання відповідного свідоцтва про право власності і спричиняє сьогодні подання нею як спадкоємцем за законом позову про визнання права власності, оскільки в нотаріальному порядку оформити своє право власності на спадщину вона не може. Спорів з приводу заявлених нею вимог про спадкування зазначеного житлового будинку не існує оскільки вона є єдиним спадкоємцем, що стверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 45953668 від 29 листопада 2016 року. На підставі наведеного просила визнати за нею, ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, мешканкою с. Кваси, 636 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 б/б, право власності на житловий будинок №636, разом з надвірними та господарськими спорудами,що розташований в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 52,52 кв.м., житловою площею 25,33 кв.м., допоміжною площею 27,19 кв.м.

Позивачка ОСОБА_1 в судовому засіданні присутня не була, надала заяву про розгляд справи за її відсутностій й підтримання позовних вимог.

Представник відповідача - Квасівської сільської ради в судове засідання не з"явився. Сільський голова ОСОБА_5 надав заяву про розгляд справи без участі представника сільської ради та визнання позовних вимог.

Дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст.ст.1217, 1258 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Встановлено, що позивач ОСОБА_1 являється дружиною спадкодавця ОСОБА_2 б/б, а отже є, в силу ст. 1261 ЦК України спадкоємцем першої черги спадкування за законом.

13 серпня 2010 року ОСОБА_2 б/б помер, про що складено відповідний актовий запис про смерть №12 та про що виконкомом Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області видано свідоцтво про смерть серії І-ФМ № 105462 від 13 серпня 2010 року.

Після її смерті залишилося спадкове майно, яким є житловий будинок №636 в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, та який був за життя ним збудований і є його особистою приватною власністю в цілій частині.

Звернення позивачки до суду з вимогою визнання права власності на спадкове майно зумовлене порушенням її права на отримання власності в порядку спадкування згідно відмови нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, зокрема у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом в її користь.

Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК).

При вирішенні спорів щодо спадкування права власності на нерухоме майно звертається увагу на зміну редакції ч. 4 ст. 331 і ч. 4 ст. 334 ЦК та інших норм цивільного законодавства і застосовується редакція закону, яка діяла на час виникнення права у самого спадкодавця та на час відкриття спадщини. При цьому, належність правовстановлюючих документів встановлюється відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок.

Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема такими, як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставінаказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445.

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК таЗаконом України від 01 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень».

Судом встановлено, що громадянином ОСОБА_2 б/б в 1978 році збудовано житловий будинок №636 в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, підтвердженням чого є довідка виконавчого комітету Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1966 від 29 листопада 2016 року, видана за даними по господарської книги №7, особовий рахунок №625, а отже його не можна розцінювати як об"єкт самочинного будівництва.

При розгляді справ про визнання права власності на спадкове нерухоме майно у випадках, якщо спадщина прийнята, проте спадкоємцем не було одержано свідоцтво про право на спадщину (ст. 1297 ЦК) або не здійснено державну реєстрацію права на спадщину (ст. 1299 ЦК), слід брати до уваги, що законодавець розмежовує поняття "виникнення права на спадщину" та "виникнення права власності на нерухоме майно, що входить до складу спадщини", і пов'язує із виникненням цих майнових прав різні правові наслідки.

Для набуття спадщини необхідна наявність ряду умов. Першою необхідною умовою є відкриття спадщини, під якою розуміють настання таких юридичних фактів, які обумовлюють виникнення у спадкоємця права на набуття спадщини - права на спадкування. До таких юридичних фактів, передусім, відноситься смерть спадкодавця. Але в момент відкриття спадщини спадкоємець набуває лише право на спадкування, але не право власності на саму спадщину. Для виникнення права власності на спадщину спадкоємець повинен належним чином здійснити (реалізувати) право на прийняття спадщини. Здійснення права на спадкування, передусім, полягає в тому, що спадкоємець має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини можливе двома способами: шляхом пасивної поведінки спадкоємця, яка передбачена ч.3 ст. 1268 ЦК України, яка встановлює, що для прийняття спадщини достатньо того факту, що спадкоємець, мешкав разом з померлим і протягом строку для прийняття спадщини не відмовився від неї. Такі спадкоємці також подають заяву про видачу їм документа, що підтверджує їх право на успадковане майно, але можуть це зробити незалежно від закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини; шляхом активної поведінки, тобто подачі заяви про прийняття спадщини та видачі їм відповідного свідоцтва. Для такого способу прийняття спадщини, який буде стосуватися всіх інших спадкоємців, існує певний строк для подачі заяви.

Судом встановлено, що позивачка прийняла спадщину, оскільки проживала зі спадкодавцем постійно, аж по день його смерті, у зв"язку з чим набула правового статусу, особи, яка фактично спадщину прийняла в силу ст.. 1268 ЦК України, що зокрема підтверджено довідкою виконкому Квасівської сільської ради Рахівського району Закарпатської області №1668 від 29 листопада 2016 року.

Спору щодо набуття права на спадщину судом не встановлено. Заповіти чи спадкові договори за життя ОСОБА_2 б/б не складалися, що підтверджено Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №45953657 від 29 листопада 2016 року.

Таким чином, враховуючи, що позивач по справі належить до спадкоємців за законом, спадщину прийняла, майнового спору з приводу спадкування не існує, суд вважає, що позовні вимоги позивачки обґрунтовані і підлягають задоволенню.

Питання відшкодування судових витрат позивачкою не ставилось.

Керуючись ст.ст. 10,11,60, 131, 209, 212-215, 218, 223, 294 ЦПК суд,

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_1, мешканкою с. Кваси, 636 Рахівського району Закарпатської області, в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка ОСОБА_2 б/б, право власності на житловий будинок №636, разом з надвірними та господарськими спорудами,що розташований в с. Кваси Рахівського району Закарпатської області, загальною площею 52,52 кв.м., житловою площею 25,33 кв.м., допоміжною площею 27,19 кв.м.

Судовий збір в сумі 551,20 гривень залишити за позивачкою.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення суду може бути оскаржено протягом десяти днів з дня його проголошення до цивільної палати апеляційного суду Закарпатської області через Рахівський районний суд. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: Тулик І.І.

З оригіналом вірно,

Суддя Рахівського районного суду: Тулик І.І.