Справа № 639/3894/15-ц
Провадження № 2/639/2867/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2016 року Жовтневий районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді Гаврилюк С.М.,

при секретарі судового засідання Макушенко Т.В.,

розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини,

встановив:

23.04.2015 року ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини.

В обґрунтуванні своїх вимог позивачка посилалася на те, що з листопада 2009 року по вересень 2014 року мала близькі стосунки з відповідачем, в період яких народився син, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1. 15.06.2011 року відповідач визнав батьківство згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про реєстрацію народження, виданого Жовтневим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис за № 365.

ОСОБА_4 дитина проживає з матірю і знаходиться на її піклуванні. Відповідач в добровільному порядку не надавав та не надає матеріальну допомогу на утримання сина. Таку допомогу позивачка отримувала від відповідача лише за її проханнями та на підставі квитанцій, що надавались відповідачу. Позивач зазначила, що ОСОБА_2 працює, його доходи складають біля 3000 доларів США, однак позивачеві не відомо його місце роботи. Витрати на утримання сина, а саме відвідування не регулярно дитячого садочку, систематичне проходження платного медобстеження у лікарів, купівлю дитячого одягу, взуття, їжі, ліків, оплату комунальних послуг здійснюються за рахунок позивачки. Окрім того, ОСОБА_1 зазначає, що планує надалі відвідування сином секції з плавання та гімнастики, курси з англійської мови, а також інші гуртки, з метою санаторно-курортного оздоровлення та лікування відвідувати дитиною море, ще є рекомендацією лікаря, у звязку з чим вона просить ухвалити рішення, в силу якого стягувати з відповідача щомісячно на її користь аліменти на утримання малолітнього сина до досягнення ним повноліття в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 грн., яку матеріальний стан відповідача дозволяє йому платити.

Заочним рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.06.2015 року позовні вимоги задоволено частково, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у твердій грошовій сумі щомісячно у розмірі 1500 гривень, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 23.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття та судовий збір в дохід держави у розмірі 243,60 грн.

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 15.12.2016 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 22.06.2015 по цивільній справі № 639/3894/15-ц за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задоволено, зазначене заочне рішення скасовано та справу призначено до розгляду в загальному порядку.

Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав,при цьому пояснив, що у позивача відсутні будь-які докази, що підтверджують отримання відповідачем доходу у сумі 3000 доларів США щомісячно, а також відсутні жодні докази щодо підтвердження матеріального стану відповідача , який давав би йому можливість сплачувати аліменті в розмірі заявлених позовних вимог.

Відповідач та його представник у судове засідання не зявилися, надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, а також письмові заперечення проти позову, в яких позовні вимоги визнали частково, не заперечували проти стягнення аліментів у розмірі 1/4 частини від всіх видів доходу відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму. Заперечували проти задоволення позову в іншій частині , посилаючись на відсутність доказів, що відповідач працює та має великий дохід. При цьому представник відповідача у запереченнях зазначив , що ОСОБА_2 кохає свою дитину та не ухилявся від свого обовязку щодо утримання дитини, завжди надавав матеріальну допомогу ОСОБА_1 на утримання сина. Однак, позивача не влаштовує та матеріальна допомога, яка надавалася відповідачем добровільно. ОСОБА_2 не заперечує проти визначення розміру аліментів за рішенням суду, але просить визначити з урахуванням всіх обставин справи. На даний час ОСОБА_2 офіційно не працює, але він являється інвалідом 2 групи та отримує пенсію по інвалідності, тобто має регулярний дохід від отриманої пенсії. Твердження, що відповідач має щомісячний дохід у розмірі 3000 доларів США є надуманим позивачем. Також зазначає, що у ОСОБА_2 є ще один син, ІНФОРМАЦІЯ_2, який проживає разом із ним та знаходиться на його утриманні. Тому, з урахуванням того, що відповідач є інвалідом 2 групи, його матеріального становища (наявності єдиного джерела доходу отримання пенсії по інвалідності), враховуючи наявність ще одного неповнолітнього сина, який знаходиться на його утриманні, вважає, що розмір аліментів на утримання неповнолітнього сина повинен бути визначений у розмірі 1/ 4 частини від всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше встановленого законом мінімуму.

Вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Згідно зі ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Судовим розглядом встановлено, що батьками малолітнього ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, є відповідач та позивачка (а.с. 5,6).

ОСОБА_4 проживає разом з позивачкою, що підтверджується довідкою ділянки № 24 жителів приватного сектору Жовтневого району м. Харкова.

ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, є інвалідом 2 групи (а.с. 43), та отримує пенсію (а.с. 48-49).

Відповідач ає ще одну дитину ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_4 (а.с. 45).

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.

Крім того, стаття 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначає, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст.ст. 180, 181 Сімейного Кодексу України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. При ухиленні батьків від цього обов'язку кошти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду у частці від доходу батьків, або у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів на одну дитину за жодних обставин не може бути меншим ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Законом України «Про Державний бюджет на 2015 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини віком до 6 років: з 1 січня 2015 року 1032 гривень, з 1 грудня 1167 гривень.

Статтею 183 Сімейного Кодексу України передбачено, що частка заробітку(доходу) батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Статтею 191 Сімейного Кодексу України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.

Відповідно до п. 17 постанови пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», суд, вирішуючи питання щодо розміру аліментів, повинен ураховувати стан здоровя, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення.

Суд, відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного Кодексу України при визначенні розміру аліментів, враховуючи матеріальне становище позивачки, відповідача, те, що він є інвалідом 2 групи, отримує пенсію, вважає за необхідне позов задовольнити частково та стягувати з відповідача на користь позивачки на утримання малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 ,аліменти у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини від доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позов задоволенню не підлягає за його недоведеністю позивачем в порушення вимог, передбачених ст. 60 ЦПК України .

Згідно доч. 1 ст. 367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

Відповідно з положеннями ч. 3 ст. 88 ЦПК України судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави.

Керуючись ст.ст. 5, 6, 10, 11, 57, 60, 88, 208, 209, 212-215, 217, 367 ЦПК України, ст.ст. 180-183, 191 СК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_2) на утримання ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти у розмірі 1/4 (одної четвертої) частини від усіх видів доходу відповідача щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 23.04.2015 року до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_5, ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь держави судовий збір у сумі 551 (пятсот пятдесят одна) грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особами, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення - шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя С.М.Гаврилюк