Справа № 481/228/16-ц
Провадж.№ 2/481/204/2016
Р І Ш Е Н Н Я

іменем У К Р А Ї Н И

22.06.2016 року Новобузький районний суд Миколаївської області в складі головуючої судді Уманської О.В., за участю секретаря Кузьміної Н.П. позивача ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2,

розглянувши у судовому засіданні в м. Новий Буг, Миколаївської області цивільну справу позовного провадження за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про розірвання договору оренди землі,

встановив:

19 лютого 2016 року до Новобузького районного суду Миколаївської області звернувся ОСОБА_4 з позовом до відповідача ОСОБА_3. про розірвання договору оренди земельної ділянки.

Свої вимоги позивач мотивує тим, що 22.04.2010 року він передав в оренду відповідачу ОСОБА_3 належну йому земельну ділянку згідно зареєстрованого договору оренди землі. Внаслідок порушення відповідачем умов договору оренди землі та несплати орендної плати. Крім того, відповідач ОСОБА_3 взагалі не використовує дану земельну ділянку(пай), господарську діяльність не проводить, оскільки в серпні 2012 року вибула за межі території України і на даний час проживає на території АР Крим, тимчасово окупованому Російською Федерацією. Також у своїй позовній заяві позивач ОСОБА_4 посилається на те, що відповідач ОСОБА_3 без його згоди передало право користування земельною ділянкою іншій особі, а саме Фермерському господарству «Кондор-С». Таким чином, відповідач ОСОБА_3 передала своє право оренди та право здійснення сільськогосподарського виробництва на земельній ділянці, яка належать йому на праві приватної власності, третім особам, чим самим порушило умови договору оренди землі, вимоги нормативних актів та позбавило власника земельних ділянок можливості отримати плату за користування земельними ділянками, та користуватися земельними ділянками на власний розсуд, як власника земельної частки (паю).

Посилаючись на наведені обставини, позивач просив розірвати договір оренди землі, укладений 22 квітня 2010 року між ОСОБА_4та ОСОБА_3, зареєстрований у Новобузькому ДЗК 21 липня 2010 року за № 2.

В судове засідання позивач ОСОБА_4 та його представник ОСОБА_2 з'явились, позовні вимоги підтримали в повному обсязі та просили їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_5 в судове засідання не зявилась повторно. Як видно із повідомлення Новобузького РС УДМС України в Миколаївській області ОСОБА_3 вибула 20.11.2012 року в м.Ялта Автономної Республіки Крим. Повідомлення відповідачки ОСОБА_3 про час та місце розгляду справи за клопотанням представника позивача було здійснено у встановленому законом порядку, що відповідає вимогам ч. 9 ст. 74 ЦПК України, шляхом поміщення оголошення до газети «Рідне Прибужжя» від 12.05.2016 року № 19, причину неявки суду не повідомили, заяву про розгляд справи без їхньої участі не надсилали, а тому, зі згоди представника позивача суд відповідно до ст.224 ЦПК України ухвалює рішення при заочному розгляді справи.

Суд, проаналізувавши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вислухавши думку представника позивача, дійшов висновку, що позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. ст. 10, 60 Цивільного процесуального кодексу України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності належить земельна ділянка площею 5,45 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, які знаходяться в межах території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області, що підтверджується державним актом на право власності на земельну ділянку серії МК № 077169 зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 165, виданим на підставі розпорядження голови Новобузької райдержадміністрації Миколаївської області за № 38-р від 20 січня 2003 року (а.с.8).

22 квітня 2010 року було укладено договір оренди землі між позивачем ОСОБА_4 та ОСОБА_3 Даний договір оренди землі був зареєстрований у Новобузькому окрузі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК 21 липня 2010 року за № 28 (а.с. 4-7). Відповідно до пункту 1 договору оренди землі ОСОБА_4 (Орендодавець) надає, а ОСОБА_3 (Орендар) приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, які знаходяться на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області. Згідно пункту 2 даного договору оренди землі об'єктом оренди є земельна ділянка загальною площею 5,45 га, тому числі: 5,45 га рілля..

Згідно п. п. 9, 10 Договору оренди землі орендна плата вноситься орендарем у формі та розмірі 2000 грн в рік. Обчисленні розміру орендної плати за землю здійснюється без урахування індексів інфляції.

Пунктом 11 Договору оренди землі встановлено, що орендна плата вноситься до 01 грудня щорічно.

Пунктом 38 Договору оренди землі передбачено підстави його розірвання, зокрема: за взаємною згодою сторін; за рішенням суду на вимогу однієї із сторін унаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, визначених законом.

У судовому засіданні була досліджена довідка Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області від 19 травня 2016 року за № 389, згідно якої Софіївська сільська рада повідомляє, що земельна частка (пай) ОСОБА_1 знаходиться в обробітку ФГ «Кондор-С» .

Відповідно до вимог ст. 189 Земельного кодексу України сільська рада має право здійснювати самоврядний контроль за використанням та охороною земель.

Як передбачено ст. 8 Закону України "Про оренду землі" орендована земельна ділянка або її частина може передаватися орендарем у суборенду без зміни цільового призначення, якщо це передбачено договором оренди або за письмовою згодою орендодавця.

Умови договору суборенди земельної ділянки повинні обмежуватися умовами договору оренди земельної ділянки і не суперечити йому.

Строк суборенди не може перевищувати строку, визначеного договором оренди землі.

У разі припинення договору оренди чинність договору суборенди земельної ділянки припиняється.

Договір суборенди земельної ділянки підлягає державній реєстрації.

Як було встановлено судом, у 2013 - 2015 роках належну позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності земельну ділянку орендар відповідач ОСОБА_3 самостійно не обробляла, натомість обробітком земельних ділянок на території Софіївської сільської ради Новобузького району Миколаївської області займалася інша особа, а саме Фермерське господарство «Кондор-С» без укладання будь - якого договору оренди землі чи додаткових угод до діючого договору оренди землі. Зміна умов договору оренди землі у письмовій формі за взаємною згодою сторін не проводилася.

Статтею 25 Закону України "Про оренду землі" та договором оренди землі, укладеного 22 квітня 2010 року між позивачем ОСОБА_4 та відповідачем ОСОБА_3, передбачений обов'язок орендаря приступити до використання земельної ділянки, а статтею 24 вказаного Закону встановлено право орендодавця вимагати від орендаря використання земельної ділянки згідно її цільового призначення.

Відповідно до ст. 35 Закону України "Про охорону земель", власники і землекористувачі, орендарі земельних ділянок при здійсненні господарської діяльності зобов'язані забезпечувати використання земельних ділянок за цільовим призначенням.

Стаття 792 Цивільного кодексу України передбачає, що за договором оренди одна сторона (орендодавець) передає другій стороні (орендареві) за плату на певний строк у користування майно для здійснення господарської діяльності.

Стаття 629 Цивільного кодексу України встановлює, що договір є обов'язковим для виконання сторонами. Згідно зі статтею 526 Цивільного кодексу України зобов'язання мають виконуватися належним чином, належними сторонами, у передбачений законом чи договором спосіб та термін, за відповідною ціною та інше. Вказані умови є істотними для зобов'язальних правовідносин, тому повинні виконуватися безумовно, у точній відповідності до умов договору.

Відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами твердження позивача щодо невиплати йому орендної плати згідно договору оренди землі, зареєстрованого 21 липня 2010 року за № 2, та не доведено того факту, що спірна земельна ділянка (пай) обробляється ОСОБА_3 на умовах договору та згідно цільового призначення земельної ділянки самостійно, як це передбачено умовами договору оренди землі.

Відповідно до ч. 2 ст. 409 Цивільного кодексу України власник земельної ділянки має право на одержання плати за користування нею. Розмір плати, її форма, умови, порядок та строки її виплати встановлюються договором.

Згідно ч. 2 ст. 410 Цивільного кодексу України землекористувач зобов'язаний вносити плату за користування земельною ділянкою.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 21 Закону України "Про оренду землі" орендна плата за землю- це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Розмір, форма і строки внесення орендної плати за землю встановлюється за згодою сторін у договорі оренди.

Пунктом "в" ч. 1 ст. 96 Земельного кодексу України встановлений обов'язок землекористувачів, у тому числі орендарів, своєчасно сплачувати орендну плату за користування землею. Ця норма Земельного кодексу України кореспондується відповідно з п. 4 ч. 1 статті 24 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що орендодавець землі має право вимагати від орендаря своєчасного внесення орендної плати.

З положень ст. 13 Закону України "Про оренду землі", який є спеціальним законом і має пріоритет перед іншими законами у застосуванні щодо даних правовідносин, вбачається, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов'язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов'язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Частина 1 ст. 32 Закону України "Про оренду землі" встановлює, що на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов'язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об'єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.

Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Крім того, частиною 2 ст. 25 цього Закону передбачені обов'язки орендаря, а саме:

- приступати до використання земельної ділянки в строки, встановлені договором оренди землі, зареєстрованим в установленому законом порядку;

- виконувати встановлені щодо об'єкта оренди обмеження (обтяження) в обсязі, передбаченому законом або договором оренди землі;

- дотримуватися режиму використання земель природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, оздоровчого, рекреаційного та історико-культурного призначення;

- у п'ятиденний строк після державної реєстрації договору оренди земельної ділянки державної або комунальної власності надати копію договору відповідному органу доходів і зборів.

Пунктом 31 договору про оренду землі, укладеного сторонами, визначені обов'язки орендаря, зокрема:

- приступити до використання земельної ділянки в строки встановлені цим договором;

- виконувати встановлені щодо земельної ділянки обмеження в обсязі, передбаченому законом та цим договором;

- дотримуватись режиму природоохоронного використання земель;

- своєчасно сплачувати орендну плату за орендовану земельну ділянку впродовж усього періоду оренди у розмірах і відповідності до строків, зазначених у п. 9, 11 цього договору;

- своєчасно надавати відповідним органам виконавчої влади та місцевого самоврядування дані про стан і використання земель в порядку, встановленому законом;

- та інші.

Умовами п. 38 цього договору оренди землі передбачене припинення дії договору за взаємною згодою сторін та шляхом його розірвання за рішенням суду внаслідок невиконання другою стороною обов'язків, передбачених договором, та внаслідок випадкового знищення чи пошкодження орендованої земельної ділянки, а також з інших підстав, визначених законом.

Вичерпний перелік підстав для припинення та примусового припинення права користування земельною ділянкою, що не підлягає розширеному тлумаченню, визначений статтями 141, 143 Земельного кодексу України.

У статті 15 Закону України "Про оренду землі" визначено ті умови, які є істотними для договору оренди землі і серед інших це - орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату; умови використання та цільове призначення земельної ділянки, яка передається в оренду; умови збереження стану об'єкта оренди; існуючі обмеження (обтяження) щодо використання земельної ділянки тощо.

Відповідно до пунктів "а", "г", "г1", "д" ч. 1 ст. 141 Земельного кодексу України, підставами припинення права користування земельною ділянкою є добровільна відмова від права користування земельною ділянкою, систематична несплата земельного податку або орендної плати, використання земельної ділянки не за цільовим призначенням, використання земельної ділянки способами, які суперечать екологічним вимогам.

Частиною 2 ст. 651 Цивільного кодексу України визначено, договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом.

Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.

Відповідно до приписів ч. 1 ст. 652 Цивільного кодексу України разі істотної зміни обставин, якими сторони керувалися при укладенні договору, договір може бути змінений або розірваний за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або не випливає із суті зобов'язання.

Зміна обставин є істотною, якщо вони змінилися настільки, що, якби сторони могли це передбачити, вони не уклали б договір або уклали б його на інших умовах.

Стаття 141 Земельного кодексу України передбачає підстави припинення права користування земельною ділянкою, однією із яких є систематична несплата земельного податку або орендної плати.

Частина друга ст. 158 Земельного кодексу України встановлює, що: "виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб".

Враховуючи вищевикладене, відповідач ОСОБА_3 передала своє право оренди та право здійснення сільськогосподарського виробництва на земельну ділянку, яка належать позивачу ОСОБА_1 на праві приватної власності, третім особам, чим самим порушила умови договору оренди землі, вимоги нормативних актів та позбавила власника земельних ділянок можливості отримати плату за користування земельними ділянками, як це передбачено умовами договору оренди землі.

Тому судом було встановлено, що права позивача ОСОБА_1, його сподівання та розрахунки на отримання матеріальної винагороди за використання відповідачем орендованої земельної ділянки, були порушені останнім, що має негативний вплив на матеріальний стан позивача, перешкоджає реалізації ним права власності, тому його права підлягають захисту, оскільки, відповідачем порушуються істотні умови договору оренди землі, протилежних доказів не надано, та враховуючи наявність тривалої заборгованості по орендній платі та відсутність перспектив щодо її погашення в майбутньому, тривале невикористання орендарем земельної ділянки, що свідчить про відмову від права користування земельною ділянкою, суд дійшов висновку, що права та законні інтереси позивача порушені, у зв'язку з чим позов є обґрунтованим і підлягає задоволенню.

Правомірним суд визнає і вимоги позивача про відшкодування відповідачем понесених позивачем і документально підтверджених судових витрат, оскільки такі вимоги відповідають ст.88 ЦПК України та узгоджуються з матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Тому з відповідача на користь позивача ОСОБА_1 слід стягнути 551 грн 20 коп. судових витрат.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 58-60, 88, 209, 212-215, 218, 224-226 Цивільного процесуального кодексу України, суд

вирішив :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_6 про розірвання договору оренди землі - задовольнити.

Розірвати договір оренди землі від 22 квітня 2010 року укладений між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, зареєстрований у Новобузькому окрузі реєстрації Миколаївської філії центру ДЗК за № 28 від 21.07.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_1 судові витрати сумі 551 (пятисот пятдесяти однієї) гривні 20 копійок.

Заочне рішення може бути переглянуте районним судом при поданні відповідачем письмової заяви про перегляд заочного рішення протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення суду може бути оскаржене позивачем до апеляційного суду Миколаївської області шляхом подання через районний суд апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення рішення .

Суддя