Справа №705/2481/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 липня 2016 року Уманський міськрайонний суд Черкаської області

в складі: головуючого - судді Білик О.В.

за участю:

секретаря судового засідання Дехканбаєвої О.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Умані цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог Уманська міська державна нотаріальна контора про зняття заборони на нерухоме майно,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа Уманська міська державна нотаріальна контора, в якому з урахуванням уточнень, просив суд зняти заборону на нерухоме майно та зобов'язати нотаріальну контору здійснити вилучення відповідного запису з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У своїй позовній заяві вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_1 померла його мати ОСОБА_3, після її смерті відкрилась спадщина, яка складається з частини будинку який знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, а саме 23/50 частин, що належали померлій на праві спільної часткової власності, але оформити спадкові права він не може, оскільки при зверненні до Уманської міської нотаріальної контори виявилось, що на весь житловий будинок по АДРЕСА_1 накладена заборона, згідно заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна №47-00/21-416, виданого ЦУВ ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 04.07.2007. Дану заборону вважає помилкою нотаріуса, оскільки у 2007 році накладення здійснено на заставне майно за кредитом ОСОБА_4, якій належить лише 27/50 частки будинку по АДРЕСА_1, а не весь будинок. Неодноразові звернення позивача до АТ «Райффайзен Банк Аваль» із заявами 04.06.2014 та 28.07.2014 про зняття обтяження з частини майна, що не підлягає такому обтяженню, за кредитом ОСОБА_4, результату не дали, у зв'язку з чим він звернувся до суду.

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не з'явився, надавши до суду заяву відповідно до якої позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить справу розглянути у його відсутність.

Представник позивача АТ «Райффайзен Банк Аваль» в судове засідання не з'явився, надавши до суду заперечення, відповідно до яких позов не визнає та просить в задоволенні позову ОСОБА_1 відмовити та розглянути справу у його відсутність.

Представник третьої особи Уманської міської державної нотаріальної контори, просить розглянути справу без його участі та прийняти по справі законне рішення на основі наявних у справі документів.

З'ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного.

Судом встановлено, що відповідно до витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно № 33809447 власником 23/50 частки будинку по АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право власності №20 від 14.05.1985, виданого житлово-експлуатаційним відділом виконавчого комітету Уманської міської ради, є ОСОБА_3.

Як вбачається з витягу з реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру іпотек, єдиного реєстру заборон відчуження об'єктів нерухомого майна у порядку доступу нотаріусів - 05.07.2007 реєстратором: Уманською міською державною нотаріальною конторою на підставі договору іпотеки № 3-2040 від 04.07.2007, накладено обтяження у вигляді іпотеки на будинок по АДРЕСА_1, номер РПВН:НОМЕР_1, іпотекодержателем є ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль», боржником за основним зобов'язанням ОСОБА_4.

Згідно з свідоцтвом про смерть від 29 липня 2011 року серії НОМЕР_2 ОСОБА_3 померла ІНФОРМАЦІЯ_1 в м.Умань Черкаської області.

ОСОБА_1 звернувся до Уманської міської державної нотаріальної контори щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на частку житлового будинку, що знаходиться в АДРЕСА_1, після смерті його матері ОСОБА_3, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1, але постановою державного нотаріуса від 21 листопада 2014 року йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, оскільки на весь житловий будинок за вищевказаною адресою накладена заборона, згідно заяви про реєстрацію обтяження об'єкта нерухомого майна №47-00/21-416, виданої ЦУВ ЧОД ВАТ «Райффайзен Банк Аваль» 04 липня 2007 року.

При зверненні ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль» стосовно зняття обтяження з частини житлового будинку, що знаходиться АДРЕСА_1 - отримав відмову та роз'яснення від 16.09.2014 №97-2-7-00/5874 , що він може звернутися до суду з адміністративним позовом до нотаріуса, яким було помилково зроблено запис про заборону відчуження всього майна, а не лише його частини, як передбачено договором іпотеки, про визнання дій нотаріуса неправомірними та зобов'язання вчинити дії у відповідності зі статтями 17, 162 КАС України та статті 50 Закону України «Про нотаріат» або іпотекодавцю ОСОБА_4 за власний рахунок укласти з Банком відповідну додаткову угоду до договору іпотеки, на підставі якої нотаріус матиме змогу перенести відомості про частину майна до Державного реєстру і зняти помилково накладене обтяження з частини, яка належала ОСОБА_3

В своєму листі Реєстраційною службою Уманського міськрайонного управління юстиції від 29.10.2014 за №279/08-04-14 повідомлено ОСОБА_1 про те, що з метою припинення обтяження, заінтересованій особі, відповідно до вимог чинного законодавства, необхідно подати до реєстраційної служби заяву встановленої форми та, документ, що підтверджує виникнення, перехід та припинення обтяжень речових прав на нерухоме майно.

Суд зазначає, що відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном.

Як роз'яснено в абз. 1, 2 п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, позов про зняття арешту з майна може бути пред'явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Позови на захист майнових прав малолітніх та неповнолітніх дітей боржника (засудженого) можуть бути пред'явлені їхніми законними представниками, а у випадках, встановлених законом, органами та особами, яким надано право захищати права, свободи чи інтереси інших осіб (статті 3, 45 ЦПК).

Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (стаття 3 Закону України від 21 квітня 1999 року № 606-XIV «Про виконавче провадження» (у редакції Закону України від 04 листопада 2010 року№2677-VI).

Позивач - ОСОБА_1 у даній справі не є ані власником, ані особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі вказаним у позові майном, тому суд, аналізуючи посилання позивача у своїй позовній заяві на вимоги чинного законодавства щодо прав власника нерухомого майна, не може прийняти їх до уваги.

Як роз'яснено, у п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» від 03 червня 2016 року №5, оскільки згідно зі статтею 126 ЦПК позивач вправі об'єднати в одній позовній заяві кілька однорідних позовних вимог, пов'язаних між собою, в одному провадженні можуть розглядатись вимоги про визнання права власності на майно та зняття арешту з майна.

При цьому якщо позивач є власником спірного майна, то вирішується вимога про зняття арешту з майна. У разі якщо позивач одночасно доводить своє право власності, яке виникло, наприклад, із договору про спільну власність або таке його право не визнається чи оспорюється співвласником, то відповідно до заявлених вимог суд вирішує вимогу про зняття арешту з майна та про визнання права власності на це майно.

Суд зазначає, що вимоги про визнання права власності на нерухоме майно, щодо якого позивач просить зняти заборону відчуження, останнім до суду не пред'являлося.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України обов'язок доказування покладається на сторін, які посилаються на обставини, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Таким чином, на основі з'ясованих обставин, на які посилалась сторона позивача, як на підставу своїх вимог підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши належність наданих доказів, їх допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв'язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, в розрізі даного спору, суд дійшов до висновку, що позов ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог Уманська міська державна нотаріальна контора про зняття заборони на нерухоме майно не підлягає задоволенню.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст..ст. 16, 572, 589, ЦК України, ст.ст. 10, 11, 209, 212, 214, 215 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

У задоволенні позову ОСОБА_1 до АТ «Райффайзен Банк Аваль», третя особа без самостійних вимог Уманська міська державна нотаріальна контора про зняття заборони щодо відчуження майна - відмовити.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Черкаської області через Уманський міськрайонний суд Черкаської області шляхом подачі апеляційної скарги в десятиденний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повний текст рішення суду буде виготовлено 14 липня 2016 року.

Суддя О.В.Білик