Ухвала

іменем україни

12 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Ізмайлової Т.Л., Карпенко С.О.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Комунального підприємства «Міське агентство з приватизації житла», Департаменту міського господарства Одеської міської ради, треті особи: Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради в особі органу опіки та піклування, ОСОБА_5, про визнання розпорядження органу приватизації незаконним, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, який в процесі розгляду справи неодноразово уточнювала, та просила визнати незаконним розпорядження органу приватизації від 12 червня 2008 року № 210634 про передачу у спільну часткову власність ОСОБА_6 та ОСОБА_7 квартири АДРЕСА_1.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовувала тим, що 10 лютого 2015 року, після того як її представник ознайомився з матеріалами цивільної справи № 1519/2-5341/11, порушеної за позовом органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації ОМР до ОСОБА_5 про визнання заповіту недійсним, їй стало відомо, що приватизація квартири АДРЕСА_1 на ім'я ОСОБА_6 та малолітньої ОСОБА_7, опікуном якої є ОСОБА_4, здійснена без волевиявлення ОСОБА_6, оскільки заява ОСОБА_6 від 10 червня 2008 року не містить підпису заявника, а підписана ОСОБА_5 Довіреність від імені ОСОБА_6 на ім'я ОСОБА_5 не містить повноважень щодо приватизації квартири. Про те, що ОСОБА_6 не мала наміру приватизувати вказану квартиру свідчить той факт, що до моменту своєї смерті вона не здійснювала жодних дій, спрямованих на оформлення права власності на квартиру. Крім того, станом на 10 червня 2008 року ОСОБА_6 не могла довіряти ОСОБА_5 здійснення будь-яких дій в її інтересах, оскільки саме в той час ОСОБА_5 викрала всі документи ОСОБА_6 та неправомірно утримувала їх, тому ОСОБА_6 вимушена була звернутися з відповідною заявою до правоохоронних органів.

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить зазначені судові рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Судом установлено, що 10 червня 2008 року у КП «Міське агентство з приватизації житла» Малиновського районного відділення м. Одеси зареєстрована заява ОСОБА_6, в якій вона просила оформити передачу у приватну спільну часткову власність квартиру, яку займає з членами сім'ї на умовах найму. При оформленні квартири у спільну часткову власність просила передбачити поділ між членами сім'ї у рівних частках. Заява підписана двома особами, від імені ОСОБА_6 - ОСОБА_5 за довіреністю, нижче підпису якої значиться підпис опікуна ОСОБА_7 - ОСОБА_4 Підпис ОСОБА_4 виконаний нею особисто, що сторонами не оспорюється. Разом із вищевказаною заявою до КП «Міське агентство з приватизації житла» надано довідку про склад сім'ї наймача ізольованої квартири АДРЕСА_1, згідно з якою у квартирі проживають та мають право на житло на момент введення в дію Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»: ОСОБА_6 - основний квартиронаймач, 1931 року народження, прописана з 23 лютого 1994 року; ОСОБА_7 - онука, 2003 року народження, прописана з 10 березня 2006 року. До заяви додано: копію паспорта ОСОБА_6; копію свідоцтва про народження ОСОБА_7; довіреність від імені ОСОБА_6, якою остання уповноважила ОСОБА_5 бути її представником в усіх державних, громадських, господарських та інших органах та організаціях незалежно від підпорядкування, форм власності, галузевої належності з усіма необхідними повноваженнями з питань управління та розпорядження усім її майном, в чому би воно не полягало і де б воно не знаходилося, з правом вивезення його за кордон, укладати всі передбачені законом угоди з управління та розпорядженням майном: купувати, продавати, приймати в подарунок, обмінювати, робити ремонті роботи, перепланування, переобладнання та будівництво, приватизувати, заставляти та приймати у заставу житлові будинки та інше майно тощо. Указаною довіреністю передбачено виконання інших повноважень, передбачених законодавством України. За цією довіреністю представник користується правом надання (отримання) та підпису всіх документів, необхідних для виконання наданих цією довіреністю повноважень, включаючи позовні та інші заяви, скарги, дублікати будь-яких документів тощо; копію паспорта ОСОБА_5; висновок органу опіки та піклування Малиновської районної адміністрації про надання дозволу ОСОБА_4 - опікуну малолітньої ОСОБА_7, ІНФОРМАЦІЯ_3, від імені малолітньої приватизувати квартиру АДРЕСА_1; копію паспорта ОСОБА_4; експлікацію внутрішніх площ до плану житлового будинку АДРЕСА_1.

На підставі наданих сторонами документів, 12 червня 2008 року за № 210634 в.о. начальника Управління житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради ОСОБА_8 підписане розпорядження органу приватизації, зі змісту якого вбачається, що від наймача ОСОБА_6 надійшла заява про приватизацію квартири АДРЕСА_1, яка використовується нею та членами її сім'ї на умовах найму. Мешканці квартири згідно із Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду» мають пільгу на безоплатну передачу квартири у власність. Після розрахунку та розгляду матеріалів із зазначеного питання вирішено прохання наймача ОСОБА_6 задовольнити та передати вказану квартиру в спільну часткову власність ОСОБА_6, ОСОБА_7 в рівних частках. Уповноваженим власником квартири визначено ОСОБА_6 Згідно з п. 5 вказаного розпорядження міському агентству з приватизації житла доручено оформити свідоцтво про право власності на житло у десятиденний термін.

12 червня 2008 року Управлінням житлово-комунального господарства та паливно-енергетичного комплексу Одеської міської ради видано свідоцтво про право власності на житло, яким посвідчено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_6 та члену її сім'ї - ОСОБА_7 Свідоцтво зареєстровано і записано в реєстрову книгу за № 3-27104.

За таких обставин, керуючись ст. 64 ЖК Української РСР, ст. ст. 1, 3, 5, 8 Закону України «Про приватизацію житла», суд першої інстанції, з висновком якого погодився апеляційний суд, відмовив в задоволенні позовних вимог ОСОБА_4

Колегія суддів погоджується з висновками судів попередніх інстанцій, підстав для скасування ухвалених ними рішень не вбачає.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ОСОБА_4 не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 29 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Одеської області від 06 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

Т.Л.Ізмайлова

С.О.Карпенко