Справа № 2/1519/8513/11
Провадження №2/521/1997/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 березня 2016 року Малиновський районний суд м. Одеси у складі головуючого судді Граніна В.Л., при секретарі Лукьяновій В.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення компенсації грошових коштів, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідачів та просить стягнути компенсацію грошових коштів у розмірі 226 031 грн. за проведені ним ремонтні роботи щодо поліпшення стану домоволодіння, а саме 3/25 частини домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Зелена, 15, що призвело до значного збільшення вартості нерухомості.

У підтвердження свої вимог позивач посилається на те, що за договором дарування від 22.03.2004 року він придбав у дар від ОСОБА_4 3/25 частини домоволодіння, що знаходяться за адресою: м. Одеса, вул. Зелена, 15 (далі 3/25 частини домоволодіння). Зазначена 3/25 частина домоволодіння належала ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 12.02.2004 року. Однак, рішенням Верховного суду України від 06.12.2006 року вищезазначене рішення апеляційного суду Одеської області від 12.02.2004 року було скасовано та ОСОБА_4 втратив право власності на 3/25 частини домоволодіння.

Заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2012 року договір дарування 3/25 частини домоволодіння, укладений 22.03.2004 року між ОСОБА_4 і ОСОБА_1, визнаний недійсним і право власності в рівних частках було визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_5

Позивач посилається на те, що під час знаходження 3/25 частини домоволодіння у його володінні, ним проведені ремонтні роботи щодо поліпшення її стану, що призвело до значного збільшення вартості нерухомості.

Представник позивача приймав участь у судовому засіданні, позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 участі у судовому засіданні не приймала, однак надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності.

Представник відповідача ОСОБА_3 приймала участь у судовому засіданні, позовні вимоги не визнала та просила суд у їх задоволені відмовити.

Третя особа в судові засідання не зявлялась, буда своєчасно сповіщена про час і місце розгляду справи.

Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, вислухавши пояснення учасників процесу, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити.

В судовому засіданні встановлені наступні обставини і визначені відповідно до них правовідносини.

З матеріалів справ вбачається, що 3/25 частини домоволодіння належало ОСОБА_4 на підставі рішення апеляційного суду Одеської області від 12.02.2004 року.

22 березня 2004 року між ОСОБА_4 та ОСОБА_1 було укладено договір дарування, за яким позивач придбав у дар 3/25 частин домоволодіння.

Однак, рішенням Верховного суд України від 06.12.2006 року вищезазначене рішення апеляційного суду Одеської області було скасовано та ухвалено нове, яким у задоволені позову ОСОБА_4 було відмовлено. Таким чином, ОСОБА_4 втратив право власності на спірну квартиру.

В подальшому, заочним рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 10.07.2012 року договір дарування 3/25 частини домоволодіння, укладений 22.03.2004 року, визнаний недійсним, право власності на 3/25 частини домоволодіння в рівних частках визнано за ОСОБА_3Ю, та ОСОБА_2

Так, за період з 2004 року по 2010 рік позивач ОСОБА_1Д,, який більше 6 років був власником спірної квартири, здійснив її ремонт.

Згідно Висновку №15702 судової будівельно технічної експертизи від 26.07.2011 року ринкова вартість 3/25 частини домоволодіння, що знаходиться за адресою: м. Одеса, вул. Зелена, 15, без проведених поліпшення, станом на 2004 рік становила 75 689 грн. Ринкова вартість 3/25 частини домоволодіння, з урахуванням проведеного поліпшення, станом на 2010 рік становила 301 720 грн. Поліпшення, які виконані ОСОБА_1Д,, являють собою роботи по капітальному ремонту, відокремити які, без завдання шкоди не являється можливим. Вартість ремонтних робіт складає 152 453 грн.

Також, виконані ОСОБА_1 поліпшення, окрім Висновку експертизи від 26.07.2011 року, підтверджуються довідкою про вартість виконаних робіт, Актом прийому виконаних підрядних робіт, зведеними кошторисними розрахунками вартості будівництва, локальними кошторисами на газопровід, водопровід, опалення, громадськими роботами.

Крім цього, Висновок №3776 судової будівельно технічної експертизи від 21.12.2015 року не спростовує Висновок вищезазначеної експертизи, а навпаки, підтверджує факт проведення ОСОБА_1 поліпшення, які позначилися на збільшенні вартості зазначеного домоволодіння.

Відповідно до ст. 390 ЦК України, добросовісний набувач (володілець) має право залишити здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені від майна без завдання йому шкоди. Якщо поліпшення не можуть бути відокремлені від майна, добросовісний набувач (володілець) має право на відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася його вартість.

Відповідно до п. 32 Постанови №5 Пленуму Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» вказано, що вирішуючи спори щодо відповідальності добросовісного та недобросовісного набувача після витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні враховувати таке:

- добросовісний набувач (володілець) може залишити за собою здійснені ним поліпшення майна, якщо вони можуть бути відокремлені без завдання майну шкоди. Під поліпшенням слід розуміти такі витрати на майно, які, з одного боку, не зумовлені необхідністю його збереження, але, з іншого, мають обґрунтований характер, оскільки поліпшують експлуатаційні властивості майна.

Якщо відокремлення поліпшень неможливе, добросовісний набувач (володілець) має право вимагати від власника відшкодування здійснених витрат у сумі, на яку збільшилася вартість майна (частина четверта статті 390 ЦК).

На думку суду, під поліпшеннями маються на увазі такі витрати на майно, що, з одного боку, не диктуються необхідністю його збереження, але, з іншого боку, носять обґрунтований, корисний характер, тому що поліпшують експлуатаційні властивості речі, підвищують її якість, збільшують вартість і т.п. (наприклад, додаткові пристосування, що поліпшують використання речі).

Однак, в своєму рішенні, скасовуючи рішення першої та другої інстанції Вищий Спеціалізований суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ указав, що суди не врахували, що добросовісний набувач має право стягнути не суму поліпшень, а саме суму на яку збільшилась вартість майна, а саме спірної частини будинку.

Друга експертиза не дала відповідь не це конкретне питання, в своєму висновку експерт указав, що визначити ринкову вартість, а також витрати в сумі, на яку збільшилася вартість майна 3/25 частини домоволодіння по вул. Зеленій у м. Одесі з виконаними ОСОБА_1 поліпшеннями не представляється можливим. Однак в висновку першої проведеної експертизи чітко встановлено вартість проведених поліпшень за період з 2004 року по 2010 рік, та яка становить 226 031 грн.

Також, в другому висновку експерт не встановив вартість майна на 2010 рік з урахуванням вартості поліпшень, зроблених ОСОБА_6 і вартість будинку на 2010 рік була встановлена експертом нижче ніж вартість цього будинку на 2006 рік. Ця вартість була встановлена висновком першої судової експертизи, де конкретно вказана вартість будівлі на 2010 рік з урахуванням поліпшень зроблених ОСОБА_6

Таким чином, оцінюючи докази в частині встановлення грошових витрат на яку збільшилась вартість майна, які надані висновками судових експертиз від 26.07.2011 року та від 21.12.2015 року, суд приходить до висновку, що сума на яку збільшилась вартість майна повинна розраховуватись шляхом різниці між вартістю будинку з урахуванням зроблених в ньому поліпшень. А ці показники буди фактично встановлені висновком експерта від 26.07.2011 року.

Таким чином, з огляду на вищевикладене, та враховуючи, що позивач ОСОБА_1 більше 6 років був добросовісним набувачем 3/25 частини домоволодіння, здійснив в ній ремонт, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позовних вимог позивача та стягнення ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 226 031 грн.

Згідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Будь-яких доказів, того, що вартість будинку з урахуванням поліпшень не збільшилась відповідач суду не надав.

Тому суд, виходячи з наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги та стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 226 031 (двісті двадцять шість тисяч тридцять одну) гривню.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої хвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Зважаючи на зазначене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 700 грн. та 4 520 грн. витрати за проведення експертиз.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 208, 209, 212 - 215, 218 ЦПК України, ст.ст. 386, 390, -

В И Р І Ш И В

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, третя особа ОСОБА_4, про стягнення компенсації грошових коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 226 031 (двісті двадцять шість тисяч тридцять одну) гривню.

Стягнути з ОСОБА_2 та ОСОБА_3 в рівних частках на користь ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 1 700 грн. та 4 520 грн. витрати за проведення експертиз.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги в десяти денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий