Провадження № 2/761/4891/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді: Піхур О.В.

при секретарі: Кияшко К.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька, -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2016 року ОСОБА_1 (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до ОСОБА_2 (далі - відповідач), третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька.

Позовні вимоги, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач обґрунтовує тим, що позивач та відповідач мають спільного неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 Позивач і відповідач проживають окремо, в шлюбі не перебувають. Неповнолітній син проживає разом з позивачем на її повному утриманні та піклуванні, відповідач участі у вихованні та догляді за дитиною не бере, розвитком дитини не цікавиться, матеріальної допомоги на утримання та розвиток дитини не надає, проживає окремо, та взагалі бачив сина декілька разів в житті та безпідставно чинить перешкоди у здійсненні заходів, спрямованих на фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Відповідач ухиляється від надання дозволу на виїзд неповнолітнього ОСОБА_3 за кордон - в Російську Федерацію, для навчання в державному бюджетному загальноосвітньому закладі м. Москви школі № 1987, де він в 2015-2016 учбовому році навчається в «6-Г» класі. Для отримання такого дозволу, позивач неодноразово телефонувала відповідачу, але відповідач не відповідав на дзвінки. Позивач для отримання зазначеного дозволу з'являлась за адресою реєстрації відповідача, але відповідач за вказаною адресою був фактично відсутній. Заявою від 04.03.2016 року відповідачу запропоновано з'явитися 23.03.2016 р. до приватного нотаріуса Копійки В.В. для підписання згоди на виїзд за кордон неповнолітнього сина ОСОБА_3 Згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення відповідач отримав цю заяву 12.03.2016 року, але 23 березня 2016 року відповідач до нотаріуса не з'явився.

Тому, з урахуванням заяви про уточнення позовних вимог, позивач просив суд надати дозвіл на виїзд неповнолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, за межі України, до Російської Федерації, без дозволу (згоди) та супроводу батька - ОСОБА_2, на період з дати прийняття рішення по справі по 20 травня 2018 року.

В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги в повному обсязі та просив позов задовольнити.

Відповідач в судове засідання не з'явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив. На адресу суду надіслав заяву, у якій зазначено, що його син виїхав з України 17.06.2015 року, місцезнаходження його не відоме.

Представник третьої особи у судовому засіданні поклався на розсуд суду щодо позову та просив винести рішення з урахуванням інтересів дитини.

Допитана у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_5, яка є рідною сестрою позивача, пояснила, що позивачка забрала сина, коли почалися військові дії в Луганській області і поїхала жити в Москву; в 2014 році знайшли відповідача і він дав згоду на виїзд дитини на 1 рік в Російську Федерацію, але тепер відповідача не можливо знайти.

Допитаний у судовому засіданні в якості свідка ОСОБА_6, який є цивільним чоловіком ОСОБА_5, пояснив, що в 2014 році позивачка приїжджала в гості з дитиною, зі слів ОСОБА_5 відомо, що позивачка з дитиною проживають в Москві.

Суд, заслухавши надані пояснення, дослідивши і оцінивши в сукупності надані докази, дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_2 мають спільного сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується копією Свідоцтва про народження серія НОМЕР_3 від 22 серпня 2002 року (а.с.9).

Також, судом встановлено, що позивач і відповідач у зареєстрованому шлюбі не перебувають, проживають окремо, а син - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні.

З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Довідки про навчання в освітній організації від 11.08.2016 року, яка видана за підписом директора Державного бюджетного загальноосвітнього закладу міста Москви «Школа №1987 багатопрофільний освітній комплекс», де зазначено, що учень ОСОБА_3, 2002 року народження навчається в Державному бюджетному загальноосвітньому закладі міста Москви «Школа №1987 багатопрофільний освітній комплекс» в 2015/2016 навчальному році в 7 класі (а.с.45).

Відповідно до заяви Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Копійки В.В. від 04 березня 2016 року, де зазначено: «ОСОБА_8, який діє від імені ОСОБА_1, запрошую Вас 23 березня 2016 року о 11 годині 00 хвилин в приміщення приватної нотаріальної контори Копійки В.В., за адресою: АДРЕСА_1 для підписання заяви про Вашу згоду на виїзд за кордон до Російської Федерації в період з 24 березня 2016 року по 30 травня 2019 року Вашого малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою навчання у супроводі його матері ОСОБА_1, яка буде здійснювати догляд за сином під час перебування за кордоном та візьме на себе відповідальність по його поверненню на Україну. У разі неодержання від Вас відповіді до спливу зазначеного терміну, я буду змушений звернутися до суду за захистом законних прав та інтересів ОСОБА_1» (а.с.5).

Згідно Довідки Приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Копійки В.В., якою було підтверджено, що 23 березня 2016 року об 11 годині 00 хвилин в приміщення за адресою: АДРЕСА_2, що є робочим місцем приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Копійки Віктора Вікторовича з'явився ОСОБА_8 (податковий номер НОМЕР_1, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_3), представник ОСОБА_1, паспорт НОМЕР_4. виданий Кіровським MB УМВС України в Луганській області 22.02.2012 року, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_4, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_2, на підставі довіреності, посвідченої ОСОБА_9, приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 12.02.2016 року за реєстровим № 18, а ОСОБА_2, для підписання заяви про його згоду на виїзд за кордон до Російської Федерації в період з 24 березня 2016 року по 30 травня 2019 року його малолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2 з метою навчання у супроводі його матері ОСОБА_1, яка буде здійснювати догляд за сином під час перебування за кордоном та візьме на себе відповідальність по його поверненню в Україну, на підписання вище вказаної заяви у вказаний час не з'явився (а.с.7).

Крім того, з матеріалів справи вбачається, що відповідачем уже надавалася згода на поїздку до Російської Федерації малолітнього сина, ОСОБА_3, на період з 26 серпня 2014 року по 26 серпня 2015 року у супроводі його матері, що підтверджується заявою від 26 серпня 2014 року (а.с.41).

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч. 7 ст. 7 Сімейного кодексу України).

Частиною 2 ст. 150 Сімейного кодексу України передбачено, що батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Згідно положень ч. 1 та ч. 2 ст. 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов'язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 313 ЦК України, фізична особа, яка не досягла шістнадцяти років, має право на виїзд за межі України за згодою батьків (усиновлювачів), піклувальників та в їхньому супроводі або в супроводі осіб, які уповноважені ними.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і порядок розв'язання спорів у цій сфері регулюється Законом України «Про порядок виїзду з України та в'їзду в Україну громадян України» від 21 січня 1994 року №3857-ХІІ.

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, здійснюється за згодою обох батьків (усиновлювачів) (далі - батьки) та в їх супроводі або в супроводі осіб, уповноважених ними, які на момент виїзду з України досягли 18-річного віку (п. 3 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57).

Виїзд з України громадян, які не досягли 16-річного віку, в супроводі одного з батьків або інших осіб, уповноважених одним з батьків за нотаріально посвідченою згодою, здійснюється: без нотаріально посвідченої згоди другого з батьків: у разі пред'явлення документів або їх нотаріально засвідчених копій: рішення суду про надання дозволу на виїзд з України громадянину, який не досяг 16-річного віку, без згоди та супроводу другого з батьків (п. 4 (2) Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57).

У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини.

При цьому, відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 3 та ст. 31 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Частиною 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Даючи юридичну оцінку поясненням та наданим по справі доказам, враховуючи інтереси неповнолітнього сина - ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 10, 11, 57, 60, 88, 179, 208, 209, 212 - 215, 218, 223, 294, 367 ЦПК України; ст.ст. 7, 150, 155 СК України; п. 3 та п. 4 Правил перетинання державного кордону громадянами України, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 р. № 57; ст. 313 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Служба у справах дітей Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про надання дозволу на виїзд дитини за кордон без згоди батька - задовольнити.

Надати ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, дозвіл на виїзд її неповнолітнього сина ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_7, за межі України, до Російської Федерації, без дозволу (згоди) та супроводу його батька - ОСОБА_2, в період з дня набрання даним рішенням суду законної сили по 20.05.2018 року.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя