Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1210/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Головань А. М.
РІШЕННЯ

Іменем України

06.07.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого судді: Голованя А.М.

суддів: Гайсюка О.В., Карпенка О.Л.

за участю секретаря: Діманової Н.І.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Кіровограді цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, треті особи: Служба у справах дітей Кіровоградської міської ради, Кіровський відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції про визнання батьківства та про внесення змін до актового запису, стягнення аліментів і

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2015 року ОСОБА_3 звернулася в суд із позовом, у якому після уточнення своїх вимог просила визнати ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, зобов'язати Кіровський відділ державної реєстрації актів громадянського стану реєстраційної служби Кіровоградського міського управління юстиції внести зміни до актового запису № 298 від 28 серпня 2015 року про народження дитини, де у графі батько вказати батьком ОСОБА_2, виключивши відомості з графи «батько» про ОСОБА_5, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини у розмірі 1/3 частини від усіх видів доходу, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття; - стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання від чоловіка у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу до досягнення дитиною трьох років; - стягнути з відповідача 487 грн. 20 коп., сплаченого судового збору; 5 884 грн. 80 коп. витрат на проведення судово - медичної молекулярно - генетичної експертизи, а всього 6 372 грн. судових витрат. (а.с. 110,111)

Посилалася на те, що відповідач є батьком її дочки ОСОБА_6, який цього не визнає й відмовляється подати заяву про реєстрацію батьківства. Також, відповідач не надає їй матеріальної допомоги на утримання дитини. Усі обов"язки щодо утримання та виховання дитини вона несе самостійно у звязку з чим просила задовольнити позов.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2016 року позов задоволено частково. Визнано ОСОБА_2 батьком дитини - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, виключено відомості з графи «батько» з актового запису № 298 від 28 серпня 2015 року про ОСОБА_5, внесено зміни до актового запису № 298 від 28 серпня 2015 року про народження дитини, де у графі батько вказано батьком ОСОБА_2, стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі 30 % від усіх видів доходу, щомісячно, починаючи з 22 вересня 2015 року до досягнення дитиною повноліття; стягнуто з відповідача на її користь аліменти на утримання від чоловіка у розмірі 200 грн. до досягнення дитиною трьох років. Вирішено питання про розподіл судових витрат..

В апеляційній скарзі, ОСОБА_3 просить змінити рішення суду першої інстанції в частині стягнення аліментів на утримання дочки ОСОБА_6, встановивши їх у розмірі 30 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та відмовити у задоволенні вимоги про стягнення аліментів на утримання матері, витрат на проведення судової генетичної експертизи у сумі 5 884,80 грн. та судового збору в дохід держави, з підстав порушення судом норм матеріального та процесуального права.

В частині визнання ОСОБА_2 батьком дитини та внесення змін до актового запису рішення суду не оскаржується

ОСОБА_2 та його представник ОСОБА_7 в судове засідання апеляційного суду не зявилися, про час і місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення із судовою повісткою і копією апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_7 направив до суду письмове повідомлення в якому просив відкласти розгляд справи у звязку із його занятістю як захисника в іншій справі.

Проте колегія суддів вважає за необхідне провести розгляд справи за відсутністю відповідача та його представника, оскільки згідно ч.2 ст.305 ЦПК України неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, а затримка терміну розгляду справи буде порушувати права малолітньої дитини та її матері на своєчасне отримання аліментів.

Заслухавши доповідач, заперечення позивача та її представника щодо доводів скарги, перевіривши законність і обгрунтованість рішення суду, в межах визначених ст. 303 ЦПК України, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Згідно ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог в частині стягнення аліментів, суд першої інстанції, виходив з можливості відповідача сплачувати аліменти на утримання неповнолітньої дитини у частці від доходів та дружини у твердій грошовій сумі.

Проте повністю з такими висновками суду погодитися не можна.

Судом першої інстанції встановлено, що 21 серпня 2015 року ОСОБА_3 народила дитину ОСОБА_4, яка проживає разом із матір'ю. На час народження дитини сторони не перебували у зареєстрованому шлюбі, відповідач батьком дитини себе не визнав, тому в свідоцтві про народження запис про батька дитини вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України.

Відповідно до висновку судової молекулярно-генетичної експертизи КЗ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи № 11 від 03 березня 2016 року громадянин ОСОБА_2 може бути біологічним батьком дитини ОСОБА_4, народженої громадянкою ОСОБА_3 (а.с. 70-76)

На підставі зазначеної експертизи та інших доказів судом було визнано батьківство ОСОБА_2 щодо дитини ОСОБА_4.

Судом також встановлено, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дитини та її матері в добровільному порядку не надає.

Статтею 180 СК України передбачений обов'язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Згідно з ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

За змістом ч. 1 ст. 184 СК України, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

З роз'яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вбачається, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК аліменти на дитину присуджуються в частці від заробітку (доходу) її матері, батька (ст. 183 цього Кодексу) або в твердій грошовій сумі (ст. 184 СК) і виплачуються щомісячно. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК.

Проте, ухвалюючи рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дитини в розмірі 30%, суд першої інстанції не встановив фактичних обставин справи, які мають суттєве значення для її розгляду, не надав належної оцінки наявним у справі доказам в їх сукупності, зокрема, не звернув уваги на те, що стягнення аліментів у вказаному розмірі є досить значним для відповідача та суттєво погіршить його матеріальне становище.

Зважаючи на наведене та виходячи з положень п. п. 2,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України суд апеляційної інстанції вважає за правильне змінити рішення в цій частині позовних вимог, шляхом зменшення розміру аліментів які стягуються з відповідача на утримання дочки ОСОБА_6 до ? всіх видів його заробітку.

Що стосується вирішення вимоги про право матері на утримання, то колегія суддів вважає правильним висновок суду про стягнення з відповідача коштів в розмірі 200 грн., оскільки згідно ч.2 ст. 84 СК України, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років.

Зважаючи на здатність відповідача до трудової діяльності та його стан здоровя, посилання в апеляційній скарзі на те, що ОСОБА_2 не спроможний надавати матеріальну допомогу, у визначеній судом сумі, яка за своїм розміром є доволі невисокою, матері його дитини, не ґрунтуються на доказах.

Також немає підстав для задоволення апеляційної скарги в частині вирішення питання про стягнення витрат на проведення експертизи, оскільки відповідно до ст.. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Оскільки позов в частині встановлення батьківства задоволено повністю, то суд обґрунтовано стягнув з відповідача понесені позивачем витрати на проведення судової молекулярно-генетичної експертизи.

Також не ґрунтуються на матеріалах справи й доводи апеляційної скарги про те, що суд не правильно визначив розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Дійсно в мотивувальній частині рішення суд вказав суму згаданого судового збору в розмірі 487,20 грн., а в резолютивні частині зазначив 551,20 грн. Проте судом була постановлена ухвала від 12 квітня 2016 року про виправлення зазначеної описки.

Інші доводи апеляційної скарга не містять нових фактів чи засобів доказування, які б спростували висновки суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 309, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

ВИРІШИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 12 квітня 2016 року змінити в частині стягнення аліментів, які стягуються з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 на утримання дитини ОСОБА_4, 21 серпня 2015 року, зменшивши їх з 30 % до ? всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

В решті рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскарженим в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий:

Судді: