У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 липня 2016 року м. Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4
за участю:представника позивача адвоката ОСОБА_5, представника відповідача ОСОБА_6, третьої особи ОСОБА_7

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_5 на рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_8 до ОСОБА_9, Публічного акціонерного товариства «Страхова компанія «Універсальна» про відшкодування майнової шкоди,

в с т а н о в и в:

Рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_8 задоволені частково, на його користь з відповідача ОСОБА_9 стягнуто 7 100 грн. 70 коп., а в решті позовних вимог відмовлено.

В апеляційній скарзі ставиться питання про зміну рішення суду і ухвалення нового рішення про задоволення позовних вимог ОСОБА_8 в частині відшкодування майнової шкоди за рахунок ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» і стягнути на користь позивача зі страховика 18 472,91 грн. На думку особи, яка подала апеляційну скаргу, рішення суду не ґрунтується на повному і всебічному зясуванні обставин справи, судом не дана належна оцінка доказам, наданим позивачем. Представник позивача вважає, що отримання уповноваженою власником автомобіля особою страхового відшкодування та узгодження ним суми відшкодування не позбавляють ОСОБА_8, який керував автомобілем без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, вимагати відшкодування майнової шкоди, оскільки він також є потерпілою особою нарівні з власником автомобіля ОСОБА_7 та ОСОБА_10 і ОСОБА_11, які мають довіреність від власника. Відмова ОСОБА_10 від будь-яких претензій до страховика, на думку представника позивача, є недійсною, оскільки така недійсність встановлюється ч.3 ст. 3 ЦПК України.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржується.

У судовому засіданні представник позивача підтримав скаргу. Третя особа ОСОБА_7 покладався на розсуд суду, пояснивши, що він не має претензій до страховика. Представник відповідача ОСОБА_9 вважав, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Вислухавши доповідь судді, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

По справі встановлено, що 18 вересня 2015 року через порушення ОСОБА_9, який керував автомобілем НОМЕР_1, Правил дорожнього руху, сталася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої пошкоджено автомобіль НОМЕР_2, яким керував позивач. За порушення Правил дорожнього руху ОСОБА_9 постановою Деснянського районного суду міста Чернігова від 13 жовтня 2015 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення.

Відмовляючи у позові ОСОБА_8 про стягнення частини відшкодування майнової шкоди з ПАТ «Страхова компанія «Універсальна», суд першої інстанції виходив з того, що власник автомобіля ОСОБА_7 довіреністю від 21 листопада 2012 року уповноважив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 на одержання грошових сум у випадку спричинення зазначеному автомобілю пошкодження і 21 вересня 2015 року ОСОБА_12 звернувся до ПАТ СК «Універсальна» із заявою про виплату страхового відшкодування, яке і отримав у розмірі, узгодженому сторонами Актом від 15 жовтня 2015 року.

Висновки суду відповідають встановленим по справі обставинам, вимогам закону і доводами апеляційної скарги не спростовуються.

Доводи апеляційної скарги щодо права особи, яка керувала автомобілем без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України, вимагати відшкодування майнової шкоди, не можуть бути підставою для скасування рішення суду в оскаржуваній частині.

Відповідно до статей 386, 395, 396 ЦК України, положення щодо захисту права власності поширюються також на осіб, які хоч і не є власниками, але володіють майном на праві господарського відання, оперативного управління або на іншій підставі, передбаченій законом чи договором (речове право), такі особи також мають право вимагати відшкодування шкоди, завданої цьому майну.

До таких осіб належить і особа, яка керувала транспортним засобом без доручення, але на підставі документів, визначених пунктом 2.1 Правил дорожнього руху України (посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії та реєстраційного документа на транспортний засіб). Проте, у цьому випадку за отримання відшкодування майнової шкоди до страховика звернулась особа, спеціально уповноважена власником транспортного засобу на отримання сум у відшкодування шкоди у випадку заподіяння такої пошкодженням транспортного засобу. Отже, особа, майну якої завдано шкоди, та особа, уповноважена на отримання страхового відшкодування, розпорядились своїми правами на власний розсуд. Позивач таких повноважень від власника майна не отримував.

Посилання в апеляційній скарзі на недійсність відмови ОСОБА_12 від подальших претензій до страховика з врахуванням положень ч.3 ст. 3 ЦПК України також не спростовують висновків суду. Зазначення в Акті погодження суми страхового відшкодування між сторонами про відсутність після виплати відшкодування претензій один до одного, по-перше, не є відмовою від права на звернення до суду за захистом, по-друге жодним чином не впливає на права позивача ОСОБА_8 Відмова суду у позові ОСОБА_8 до ПАТ «Страхова компанія «Універсальна» ґрунтується на інших підставах.

Виходячи з наведеного і відповідно до ст. 308 ЦПК України, апеляційну скаргу належить відхилити, а рішення суду першої інстанції в оскаржуваній частині залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Чернігова від 22 квітня 2016 року залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: