АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/2068/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2517/16Головуючий у 1-й інстанції Кіндяк І. С. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Корнієнка В.І.

Суддів: Хіль Л.М., Кузнєцової О.Ю.,

при секретарі Рибак О.О.

за участю: скаржника ОСОБА_2, відповідача ОСОБА_3,

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 5 серпня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, третя особа ОСОБА_7, про визнання частково недійсним договору дарування,-

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2016 року в задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 про визнання частково недійсним договору дарування відмовлено за недоведеністю.

З даним рішенням не погодився позивач та подав на нього апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги у повному обсязі

Апелянт вважає, що рішення суду першої інстанції підлягає скасуванню, в звязку з порушенням судом норм матеріального права та невідповідністю висновків суду обставинам справи.

Доводи апеляційної скарги вмотивовує тим, що внаслідок укладення відповідачами договору дарування було порушено його право власності, оскільки ним та його дружиною, як співвласниками майна, згода на це не надавалася.

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, заслухавши пояснення сторін, що зявились в судове засідання приходить до висновку, що остання задоволенню не підлягає.

Відповідно п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ч. 1 ст. 308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Розглядаючи спір, судова колегія вважає, що суд першої інстанції повно і всебічно дослідив та оцінив обставини по справі, надані сторонами докази, правильно визначив юридичну природу спірних правовідносин і закон, який їх регулює.

Так, судом першої інстанції вірно встановлено і це вбачається з матеріалів справи, що згідно рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 29 червня 2011 року позивач є власником ? частини житлового будинку з господарськими будівлями, який розташований по вул. Садова, 18а в с. Кротенки Полтавського район. Також його дружина являється співвласником ? частини даного житлового будинку.

В свою чергу, відповідачі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 є співвласниками ? частини цього ж будинку.

Позивачу та його дружині встановлено рівне право у користуванні частиною земельної ділянки площею 1358м2. Відповідачам рівне право у користуванні частиною земельної ділянки площею 558 м2 по вул. Садовій, 18а, в с. Кротенки Полтавського району. Земельну ділянку площею 484 м2 залишено у спільному користуванні.

Зазначене вище рішення за наслідком його перегляду судом апеляційної інстанції залишено без змін, у відкритті касаційного провадження відмовлено.

Отже, рішення набрало законної сили і є чинним.

Далі, вирішуючи спірні правовідносини, місцевий суд правомірно виходив з наступного.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 10 червня 2015 року уклали договір дарування на користь ОСОБА_5 з послідуючим внесенням змін до попереднього договору, посвідчивши у нотаріуса Полтавської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_6, провівши його державну реєстрацію. Згідно умов цього договору дарувальники подарували ОСОБА_5 46/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Садова, 18а в с. Кротенки Полтавського району.

В рішенні про державну реєстрацію права власності за обдарованим вказані відомості про складові частини об?єкта нерухомого майна.

Також судом встановлено, що на час укладення договору дарування відповідачам належало 46/100 частин житлового будинку з господарськими будівлями, що розташований по вул. Садова, 18а в с. Кротенки Полтавського району, та реально їм виділено у житловому будинку літ. «А-2» приміщення: частину коридору 1-2 площею 5,0 м2, кухні 1-3 площею 12,3 м2, їдальні 1-4 площею 11,8 м2, кімнати 1-5 площею 26,9 м2, ванної 1-6 площею 2,4м2, вбиральні 1-7 площею 1,3м2.

Тобто, на момент укладення оспорюваного договору дарування частки співвласників у нерухомому майні були реально виділені.

Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За правилами ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Згідно ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності або обмежений у його здійсненні.

Згідно зі ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом і вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Відповідно до положень ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ст. 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: а) визнання прав.

У п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику в справах про визнання правочинів не дійсними» роз?яснено, що судам необхідно враховувати, що згідно із статтями 4, 10 та 203 ЦК зміст правочину не може суперечити ЦК, іншим законам України, які приймаються відповідно до Конституції України та ЦК, міжнародним договорам, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України, актам Президента України, постановам Кабінету Міністрів України, актам інших органів державної влади України, органів влади Автономної Республіки Крим у випадках і в межах, встановлених Конституцією України та законом, а також моральним засадам суспільства.

Обов'язковою умовою задоволення позову про визнання правочину недійсним є встановлення судом факту порушення у зв'язку в його вчиненням прав чи охоронюваних законом інтересів позивача.

Відповідно коментаря п.4 Постанови Пленуму Верховного суду України № 9 від 06.11.2009 р. «Про судову практику в справах про визнання правочинів не дійсними» судам відповідно до статті 215 ЦК необхідно розмежовувати види недійсності правочинів: нікчемні правочини - якщо їх недійсність встановлена законом (частина перша статті 219, частина перша статті 220, частина перша статті 224 тощо), та оспорювані - якщо їх недійсність прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує їх дійсність на підставах, встановлених законом (частина друга статті 222, частина друга статті 223, частина перша статті 225 ЦК тощо).

З урахуванням викладеного, встановивши, що внаслідок реалізації ОСОБА_3 та ОСОБА_4 належного їм права власності шляхом розпорядження належним їм нерухомим майном, реально виділеним із часткової власності співвласників, права ОСОБА_2 ніяким чином не були порушені, місцевий суд обгрунтовано не знайшов підстав для задоволення позовних вимог останнього та визнання договору дарування недійсним.

В свою чергу, доводи апеляційної скарги не спростовують правомірності висновків суду першої інстанції, виходячи з вищенаведеного.

На підставі вищевикладеного, судова колегія дійшла висновку про те, що судом першої інстанції зясовано всі обставини та надано їх належну правову оцінку. Порушень норм матеріального та процесуального права, які б могли призвести до зміни чи скасування рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2016 року не встановлено.

Керуючись ст. ст. 303, 307, 308, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - відхилити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 05 серпня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : /підпис/ ОСОБА_1

Судді: /підпис/ОСОБА_8 /підпис/ОСОБА_9

КОПІЯ ВІРНО: Суддя апеляційного суду

Полтавської області _________ ОСОБА_1