У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про скасування договору купівлі-продажу та витребування майна з чужого незаконного володіння, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 03 серпня 2015 року вона видала нотаріально посвідчену довіреність, якою надала ОСОБА_5, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 право розпорядження належним їй на праві власності автомобілем марки «Renault Trafic», 2003 року випуску. 10 серпня 2015 року вищезазначену довіреність вона скасувала. Однак, 04 серпня 2015 року відповідно до довідки-рахунку, виданої фізичною особою-підприємцем ОСОБА_6, яка виступила в якості продавця, даний автомобіль був придбаний батьком ОСОБА_7 - ОСОБА_5

Вважала, що ОСОБА_5, діючи на підставі виданої нею довіреності, через ФОП ОСОБА_6 придбав належний їй автомобіль з порушенням ч. 3 ст. 238 ЦК України, якою передбачено, що представник не може вчиняти правочини від імені особи, яку він представляє у своїх інтересах, або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб встановлених законом. Як на підставу недійсності правочину позивачка також посилалася на ст. 215 ЦК України.

Враховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 просила суд визнати недійсною та скасувати довідку-рахунок від 04 серпня 2015 року № 298672, видану ОСОБА_5 приватним підприємцем ОСОБА_6 стосовно придбання ним автомобіля марки «Renault Trafic», що належав ОСОБА_4, витребувати вказаний автомобіль та технічний паспорт на нього із чужого незаконного володіння ОСОБА_5

Рішенням Шумського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду, справу передати на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Суди, відмовляючи у задоволенні позову, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), обґрунтовано виходили з того, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів (ст. ст. 10, 60 ЦПК України) на підтвердження своїх вимог, а саме що належний ОСОБА_4 автомобіль було відчужено фіктивно (ст. 234 ЦК України) без наміру створення правових наслідків, які обумовлені цим правочином. Та обставина, що позивачка не отримала коштів від продажу автомобіля не свідчить про фіктивність правочину та не може бути підставою для задоволення позову.

Крім того, судом правильно зазначено, що довідка-рахунок є документом, що підтверджує правомірність придбання транспортного засобу, однак не є правочином в розумінні ст. 239 ЦК України, а тому не може бути визнана недійсною, з підстав передбачених ст. 215 ЦК України.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість судових рішень не впливають та зводяться до переоцінки доказів у справі, що знаходить поза межами повноважень суду касаційної інстанції (ст. 335 ЦПК України).

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судами при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Шумського районного суду Тернопільської області від 13 січня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 25 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.О. Закропивний
Л.М. Мазур