Справа № 2-2198/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(Заочне)

30 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва складі:

головуючого судді - Калініченко О.Б.

при секретарі - Іоновій Г.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних,-

В С Т А Н О В И В :

Представник позивача звернувся із позовом, в якому просив стягнути з відповідачки суму інфляційних витрат у розмірі 20 347,49 грн. та суму 3% річних у розмірі 2 347,79 грн., нараховані на суму боргу в розмірі 26 086,52 грн. за період з 08.12.2012 року по 08.12.2015 року.

В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 31.05.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк» та ОСОБА_1 було укладено Договір №06 101067К «Про кредитування на умовах надання забезпечення», відповідно до умов якого Банк надав Позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове платне користування на наступних умовах: сума кредиту 20 000 грн.; термін кредитування 24 місяці; процентна ставка 0,001% річних.

Однак на порушення умов кредитного договору позичальник не виконував належним чином зобов'язання за кредитним договором, у зв'язку з чим банк звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості.

Заочним рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року позовні вимоги було задоволено, рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.07.2011 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року змінено, позов задоволено частково, стягнуто з ОСОБА_1 на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 31.05.2007 року в розмірі 26 086,52 грн. та суму судового збору 260,87 грн.

Однак вказане рішення суду відповідачкою не виконується, у зв'язку з чим позивач звернувся до суду з вказаним позовом.

В судове засідання представник позивача надав заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі і просив суд їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення в разі неявки відповідача в судове засідання не заперечував.

Відповідачка в судове засідання не з'явилася, будучи належним чином повідомленою про розгляд справи. Згідно зі ст. 224 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Таким чином, суд, врахувавши письмову заяву представника позивача, вважає можливим ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов'язанням є правовідносини, в силу яких одна особа (боржник) зобов'язана вчинити на користь іншої особи (кредитора) певну дію, як то: передати майно, виконати роботу, сплатити гроші тощо або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст.ст. 525, 526, 527, 530 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання не допускається, зобов'язання повинні виконуватись належним чином і у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. ст. 549, 550 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання, право на яку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов'язання.

За правилами ст.ст.1050,1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов'язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу.

Судом встановлено, що 31.05.2007 року між ВАТ «Банк Універсальний», правонаступником якого є ПАТ «Універсал Банк», та ОСОБА_1 був укладений Договір №06 101067К «Про кредитування на умовах надання забезпечення», відповідно до умов якого відповідачка отримала кредит у розмірі 20 000, 00 гривень строком до 30.05.2009 року зі сплатою щорічної процентної ставки в розмірі 0,001% (п. 1.3. Кредитного договору).

Відповідно до умов укладеного договору банк зобов'язався надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та платити проценти за користування ним.

Пунктом 2.9.1 Кредитного договору передбачено, що погашення заборгованості по кредиту, процентів та винагороди здійснюється щомісячно не пізніше 27-го числа наступного за звітним місяцем. Погашення заборгованості по кредиту здійснюється рівними частинами в сумі 833,34 грн.

Відповідно до п. 5.1 Кредитного договору, при порушенні строків погашення кредиту або сплати відсотків за користування позиковими коштами позичальник сплачує пеню за кожен день прострочення платежу в розмірі 0,5% від несплачених вчасно сум за кожен день прострочення платежу.

У зв'язку з невиконанням ОСОБА_1 зобов'язань за договором, виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 54 978, 55 грн.

Рішенням Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року було задоволено позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» про стягнення з ОСОБА_1 заборгованості у розмірі 54 978 грн. 55 коп., судовий збір 549,78 грн. та 120 грн. витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходив з розрахунку заборгованості по кредиту у розмірі 16 955,73 грн., заборгованості по комісії у розмірі 3900,00 грн., пені у розмірі 34122,82 грн.

Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 08.07.2011 року рішення Солом'янського районного суду м. Києва від 02.03.2010 року змінено в частині суми заборгованості за договором перед банком та зменшено до 26 086, 52 грн., яка складається з 11 093,26 грн. суми боргу за кредитом, 3900 грн. заборгованості по комісії, 11093,26 грн. заборгованості по пені. Суму судового збору стягнуто у розмірі 260,87 грн.

Таким чином, сума заборгованості станом на 08.07.2011 року встановлена судом у розмірі 26 086, 52 грн. та складається з тіла кредиту, нарахованих відсотків та пені, на які позивач нарахував інфляційні витрати та три процента річних та які просив стягнути на свою користь.

Так, ст.625 ЦК регулюються зобов'язальні правовідносини, тобто її дія поширюється на порушення грошового зобов'язання, яке існувало між сторонами до ухвалення рішення суду. З рішення суду зобов'язальні правовідносини не виникають, а рішення суду лише підтверджує наявність чи відсутність правовідносин і вносить у них ясність та визначеність.

Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Виходячи з аналізу практики застосування ст. 625 ЦК України в цивільному судочинстві, беручи до уваги те, що наслідки прострочення боржником грошового зобов'язання у вигляді інфляційних нарахувань та трьох процентів річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, слід зазначити, що ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника.

Тому відшкодування інфляційних збитків за весь час прострочення, а також сплата трьох процентів річних від простроченої суми, передбачених ст. 625 ЦК, є правомірним.

Аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України №6- 113цс14 від 01.10.2014 року.

Також відповідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 30.03.2012 року інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов'язання, вираженого в національній валюті, та три відсотки річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому суд має виходити з того, що ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов'язань.

Разом з тим слід звертати увагу, що стягнення неустойки виключає застосування ст. 625 ЦК на її суму, оскільки у цьому випадку вона застосовується за прямою вказівкою законодавця як спеціальна міра відповідальності за порушення грошового зобов'язання.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК передбачена цією нормою відповідальність застосовується також з підстав прострочення боржником виконання грошового зобов'язання.

Тому слід керуватися тим, що, оскільки стягнення неустойки є самостійною мірою цивільно-правової відповідальності, на суму неустойки не нараховуються проценти, в тому числі, які стягуються відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК.

Отже, застосування ч.2 ст.625 ЦК на суму пені є фактично подвійною мірою відповідальності, а тому при розрахунку суми заборгованості відповідачки за період з грудня 2012 року по грудень 2015 року враховується сума заборгованості за кредитом у розмірі 11 093,26 грн. та за комісією у розмірі 3900 грн., що в загальній сумі становить 14 993,26, у зв'язку з чим сума інфляційних витрат на вказану суму становитиме 11 694,74 грн., а сума 3% - 1349,39 грн.

Таким чином, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про наявність законних підстав для часткового задоволення позову та вважає, що з відповідачки на користь позивача підлягає за період з 08.12.2012 року по 08.12.2015 року 11 694,74 грн. інфляційних витрат та 1349,39 грн. суми трьох відсотків річних, що складає в загальному розмірі 14 042, 53 грн.

Також згідно зі ст.88 ЦПК України з відповідачки підлягає стягненню сума сплаченого позивачем судового збору у розмірі 1218,00 грн.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 509, 526-530, 549, 550, 625, 1050,1054 ЦК України, ст.ст. 3-4, 10-11, 57-61, 88, 169, 209, 212-215, 218, 224, 228 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

Позов Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» до ОСОБА_1 про стягнення суми інфляційних витрат та 3% річних задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства «Універсал Банк» 11 694,74 грн. інфляційних витрат, 1349,39 грн. суму трьох відсотків річних та судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення може бути переглянуто судом, який його постановив, за письмовою заявою відповідача, яка має бути подана протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем до Апеляційного суду міста Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: