Провадження № 2/127/7406/16
ВІННИЦЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

про залишення позовної заяви без руху

19 грудня 2016 року м. Вінниця

Суддя Вінницького міського суду Вінницької області Жмудь О.О., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів (договору позики та іпотечного договору) недійсними,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернулася до Вінницького міського суду Вінницької області з позовом до ОСОБА_2 про визнання правочинів (договору позики та іпотечного договору) недійсними.

Дослідивши матеріали заяви суд прийшов до висновку про залишення її без руху з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.5 ст.119 ЦПК України, до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно ч.2 ст.4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, справляється судовий збір в сумі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати, тобто 551,20 грн.

Відповідно до ч.1 п. 13 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року "Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах", якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою).

Із змісту позовних вимог вбачається, що позивачем ставиться дві окремих вимоги немайнового характеру.

На підтвердження сплати судового збору, позивачем надано квитанцію № 1777 8186 1349 608 від 15.11.2016 року, згідно якої сплачено судовий збір в сумі 551, 20 грн.

На підставі вищевикладеного можна зробити висновок, що позивачем сплачено судовий збір не в повному обсязі.

Окрім того, згідно п.5,6 ч.2 ст. 119 ЦПК України позовна заява повинна містити виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказувань.

Позивач посилається на те, що нею не було отримано від позивача позику в сумі 1 000 000 гривень, договір позики та іпотечний договір було укладено з метою накладення заборони відчуження на квартиру, належній позивачу, щоб уникнути звернення стягнення. Також позивач зазначає, що квартиру сестри її чоловіка ОСОБА_3 було відчужено сину відповідача ОСОБА_4 з метою «сховати» майно, яке є у власності сімї чоловіка позивача ОСОБА_5, вказану квартиру в подальшому новим власником було відчужено. Викладаючи ці обставини позивач не зазначає доказів, які б підтверджували кожну з них.

Так само, позивач не зазначає доказів того, що відповідач, скориставшись складною життєвою ситуацією сімї позивача, схилив її до укладення ряду правочинів, в тому числі договору позики та іпотечного договору, визнання недійсними яких є предметом даного позову. Також, позивач не зазначає доказів того, що відповідач вчиняє будь-які дії стосовно виселення позивача з сімєю з квартири для подальшого продажу квартири з метою погашення боргу.

Викладене є недоліками позовної заяви, які мають бути усунені позивачем у встановлений судом строк.

Відповідно до ч.1 ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 цього Кодексу, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати п'яти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Керуючись ст. ст. 120, 121 ЦПК України, -

УХВАЛИВ:

Залишити без руху позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання правочинів (договору позики та іпотечного договору) недійсними,надавши позивачу строк три дні з дня отримання копії ухвали для усунення, зазначених в ухвали недоліків.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя О.О. Жмудь