Справа №521/5317/16-ц
Провадження №2/521/2827/16
16 червня 2016 року місто Одеса
Малиновський районний суд міста Одеси в складі:
головуючого судді Плавича І.В.,
при секретарі Мазинській І.С.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії,
В провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії.
Обґрунтовуючи заявлені вимоги та пояснюючи підстави звернення до суду позивач вказував, що є власником квартири АДРЕСА_1 . За адресою вказаної квартири зареєстрований відповідач ОСОБА_2 , 1981 року народження, який є братом позивача.
Позивач свідчить, що ОСОБА_2 з квітня 2015 року за відповідною адресою не проживає, але в позасудовому порядку не здійснив необхідних дій щодо зняття з реєстраційного обліку та реєстрації за фактичним місцем проживання. У зв`язку з викладеними обставинами та з огляду на те, що власник змушений нести додаткові витрати по оплаті комунальних та інших послуг виходячи з кількості зареєстрованих осіб за даною адресою, позивач звернувся в суд з даним позовом, в якому просив визнати ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 , а також зобов`язати Головне управління Держаної міграційної служби України в Одеській області зняти ОСОБА_2 з реєстраційного обліку за адресою даної квартири.
Позивач ОСОБА_1 у відкрите судове засідання не з`явився, але від особи надійшла заява про підтримання позову з клопотанням про розгляд справи за відсутності сторони в порядку ст. 158 ч.2 ЦПК України.
Відповідач ОСОБА_2 у відкрите судове засідання неодноразово не з`явився, повідомлявся судом про розгляд даної цивільної справи, причини неявки суду не відомі.
Згідно ст. 224 ч.ч.1,2 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У разі участі у справі кількох відповідачів заочний розгляд справи можливий у випадку неявки в судове засідання всіх відповідачів.
Таким чином у зв`язку з неявкою повідомленого відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку.
Вивчивши наявні матеріали справи у їх сукупності, прийнявши до уваги пояснення сторони позивача, дослідивши письмові докази, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами належну правову оцінку, суд приходить до висновку про часткове задоволення заявленого позову виходячи з наступного.
Під час судового розгляду справи було встановлено, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Ярош О.М., реєстровий №1777, власником квартири АДРЕСА_1 є ОСОБА_1 .
Як випливає з довідки з місця проживання про склад сім`ї та реєстрацію від 14 січня 2016 року та довідки з Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 23 березня 2016 року, за адресою вказаної адреси зареєстрований ОСОБА_2 , 1981 року народження.
Втім, зібрані по справі докази, зокрема акт, засвідчений начальником дільниці №1 КП «ЖКС «Хмельницький», ОСОБА_2 не проживає в даній квартирі з 30 квітня 2015 року.
Згідно листа Центру поштового зв`язку №1 УДППЗ «Укрпошта» №12/455-460-70К від 03 червня 2016 року, на ім`я ОСОБА_2 на адресу квартири АДРЕСА_1 за період з 30 грудня 2015 року по 30 травня 2016 року кореспонденція не значиться.
Як регламентує ст. 29 ч.1 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово.
Згідно ст. 317 ч.ч.1,2 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.
В силу ст. 321 ч.1 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.
Як чітко регламентує ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.
Згідно ст. 405 ч.2 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.
Відповідно до ст. 72 ЖК УРСР, визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку.
Ураховуючи викладене, а також на підставі встановлених судом фактів, ОСОБА_2 втратив право користування відповідним житловим приміщенням.
Як зазначає ст. 3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання або місця перебування особи внесення відомостей про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси одного житла особи чи адреси спеціалізованої соціальної установи, закладу соціального обслуговування та соціального захисту, військової частини до визначених цим Законом документів та до реєстраційного обліку центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері реєстрації фізичних осіб.
Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Зняття з реєстрації здійснюється в день звернення особи. За заявою особи зняття з реєстрації може бути здійснено одночасно з реєстрацією нового місця проживання.
Як роз`яснює ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. Центральний орган виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері реєстрації фізичних осіб, затверджує відповідно до закону порядок реєстрації місця проживання та місця перебування осіб в Україні, зразки документів, необхідних для реєстрації і зняття з реєстрації місця проживання та місця перебування.
Враховуючи викладене, суд доходить висновку про обґрунтованість визнання ОСОБА_2 таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Але при цьому суд не вбачає обґрунтованою вимогу позивача про зобов`язання Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області вчинити заявлені стороною дії, оскільки така вимога заявлена позивачем безпідставно та передчасно. В матеріалах справи відсутні будь-які докази звернення ОСОБА_1 до Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області або його структурних підрозділів з відповідного питання, а також відсутні будь-які відомості, що б свідчили про неправомірну відмову позивачеві в задоволенні законних вимог.
Як наводить ст. 88 ч.1 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
У зв`язку із частковим задоволенням даного позову, суд вбачає обґрунтованим стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційну частину суми оплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 15, 57, 60, 61, 79, 88, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 225, 226 ЦПК України, суд,
Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням та зобов`язання вчинити певні дії задовольнити частково.
Визнати ОСОБА_2 , 1981 року народження, таким, що втратив право користування жилим приміщенням у вигляді квартири АДРЕСА_1 .
Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 пропорційну частину суми оплаченого судового збору в розмірі 551,20 гривень.
В задоволенні вимог ОСОБА_1 до Головного управління Держаної міграційної служби України в Одеській області про зобов`язання вчинити певні дії відмовити.
Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України.
Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому ст. 294 ЦПК України. У цьому разі строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.
Заочне рішення набирає законної сили відповідно до загального порядку, встановленого ЦПК України.
Головуючий: