АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: судді-доповідача Стрижеуса А.М.,

суддів: Антоненко Н.О., Шкоріної О.І.

при секретарі: Фадєєвій І.І.

за участю: представника позивача ОСОБА_2

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши цивільну справу за апеляційною скаргою представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, на рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до Апарату Верховної Ради України про стягнення заподіяної шкоди, -

В С Т А Н О В И Л А:

Справа №757/15849/15-ц
№ апеляційного провадження:22-ц-796/8818/2016
Головуючий у суді першої інстанції: Москаленко К.О.
Доповідач у суді апеляційної інстанції: Стрижеус А.М.
Позивач звернулась до суду з позовом до Апарату Верховної Ради України, в якому просила стягнути з Апарату Верховної Ради України на її користь 2 525 400 гривень заподіяної шкоди.

Свої вимоги позивач обґрунтовувала тим, що вона є спадкоємцем померлого народного депутата ОСОБА_6

18 березня 2014 року та 01 квітня 2014 року вона, на підставі ст. 30 Закону України «Про статус народного депутата України» звернулась до Верховної Ради України та Апарату Верховної Ради України з заявою про виплату їй як спадкоємцю належних до виплати ОСОБА_7 страхових сум. Разом з тим, листом відповідача від 09 квітня 2014 року їй було відмовлено у виплаті страхових сум з підстав відсутності в Законі України від 06.12.2012 №5515-VI«Про державний бюджет України на 2013 рік» бюджетних призначень на обов'язкове державне страхування життя та здоров'я народних депутатів України на 2013-2014р.р.

Посилаючись на невиконання відповідачем вимог ст. 30 Закону України Х°2790-ХІІ «Про статус народного депутата» щодо обов'язкового державного страхування життя та здоров'я народних депутатів, зокрема, неукладення відповідачем із страховою компанією договору страхування, позивач вважає, що відповідач порушив її право на отримання страхового відшкодування внаслідок смерті її чоловіка - народного депутата України ОСОБА_6 Таким чином вважає, що внаслідок неукладення відповідачем вказаного договору страхування, їй заподіяна матеріальна шкода в розмірі десятирічного грошового утримання ОСОБА_6, що складає 2 525 400 гривень.

Як на правові підстави для стягнення коштів, посилається на положення ст. 1173 ЦК України.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року в задоволені позову ОСОБА_4 до Апарату Верховної Ради України про стягнення заподіяної шкоди - відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду представником позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, подано апеляційну скаргу, в якій він просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги, посилаючись на те, що рішення суду є незаконним, постановленим з порушенням норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4, підтримав доводи апеляційної скарги.

Представник відповідача ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності в інтересах Апарату Верховної Ради України, проти доводів апеляційної скарги заперечував, посилаючись на законність та обгрунтованість рішення суду.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 ЦПК України, під час розгляду справи в апеляційному порядку, апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши обґрунтованість та законність оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, ІНФОРМАЦІЯ_1 помер ОСОБА_6, який був обраний народним депутатом Верховної Ради України VII скликання у загальнодержавному багатомандатному виборчому окрузі від комуністичної партії України, (а.с.9,11)

Дружиною померлого ОСОБА_6 є позивач ОСОБА_4 (а.с.19)

06 травня 2014 року Літинською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу щодо майна померлого ОСОБА_6 (а.с. 18)

18 березня 2014 року та 01 квітня 2014 року позивач звернулась до Управління справами Верховної Ради України із заявою щодо виплати страхових сум або надання інформації та документів для звернення до страхової компанії (а.с.12-15).

Листом від 09 квітня 2014 року №15/60-11/64626) за підписом керівника Апарату Верховної Ради України позивачу повідомлено про відсутність можливості виплатити страхове відшкодування у зв'язку зі смертю чоловіка позивача - ОСОБА_6, оскільки Законом України від 06 грудня 2012 року №5515-VІ «Про державний бюджет України на 2013 рік» бюджетні призначення на обов'язкове державне страхування життя та здоров'я народних депутатів України на 2013-2014 р.р. не передбачено (а.с.17).

Статтею 30 Закону України «Про статус народного депутата України» ( в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) передбачено, що життя і здоров'я народного депутата України підлягають обов'язковому державному страхуванню за рахунок бюджетних призначень, передбачених на забезпечення діяльності Верховної Ради України, на суму його десятирічного грошового утримання.

Народні депутати України вважаються застрахованими на випадок загибелі (смерті) або втрати працездатності в період строку повноважень, а також після припинення повноважень на випадок насильницької смерті, каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, вчиненого щодо народних депутатів у зв'язку з їх попередньою депутатською діяльністю.

Умови обов'язкового державного страхування життя і здоров'я народних депутатів України та порядку виплати їм і членам їхніх сімей страхових сум (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) врегульовано постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1993 №969.

Постановою Кабінету Міністрів України від 27.11.1993 №969 було передбачено, що народні депутати України вважаються застрахованими на випадок загибелі (смерті) або втрати працездатності в період терміну повноважень, а також після припинення повноважень на випадок насильницької смерті, каліцтва чи іншого ушкодження здоров'я, вчиненого щодо народних депутатів в зв'язку з їх попередньою депутатською діяльністю. На страхувальника покладено обов'язок: укласти договір страхування із страховиком і перерахувати страхові платежі; щороку погоджувати розмір страхових платежів; щомісячно сплачувати страхові платежі.

В обґрунтування позовних вимог, позивач, посилаючись на положення ст. 1173 ЦК України, вважає, що внаслідок неукладення відповідачем та страховою компанією договору страхування, їй як спадкоємцю завдана матеріальна шкода в розмірі страхового відшкодування, що становить 2 525 400 гривень.

Відповідно до ст.4 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Положеннями ст. 1166 ЦК України передбачено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду.

Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів.

Разом з тим, відсутні підстави згідно ст. 1166, ст.1173 ЦК України для відшкодування шкоди позивачу, оскільки виходячи з встановлених обставин справи та наявних в матеріалах справи доказів, позивачем не надано доказів завдання позивачу шкоди при здійсненні владно-адміністративних повноважень Апарата Верховної Ради України зокрема: доказів протиправності бездіяльності відповідача, яка полягає в неукладенні договору про страхування, доказів незаконності рішення, дії чи бездіяльності завдавана шкоди, а також наявності майнової шкоди.

Крім того, не надано доказів заподіяння відповідачем шкоди внаслідок невиплати померлому ОСОБА_6 належних йому страхових сум.

Окрім того, відсутні згідно ст. 1230 ЦК України підстави для відшкодування шкоди позивачу як спадкоємцю померлого ОСОБА_6, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців).

У відповідності до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч.І, 2 ст. 1230 ЦК України до спадкоємця переходить право на відшкодування збитків, завданих спадкодавцеві у договірних зобов'язаннях. До спадкоємця переходить право на стягнення неустойки (штрафу, пені) у зв'язку з невиконанням боржником спадкодавця своїх договірних обов'язків, яка була присуджена судом спадкодавцеві за його життя.

Як убачається з матеріалів справи та встановлено судом, договір на закупівлю послуг з обов'язкового державного страхування життя і здоров'я народних депутатів України між Управлінням справами Апарату Верховної Ради України та страховиком протягом 2012-2014 роки не укладався, бедь-яких судових рішень, якими присуджено судом спадкодавцеві ОСОБА_6 за його життя відшкодування збитків та інших виплат суду не надано і такі дані матеріали справи не містять.

Крім того, вказана обставина щодо неукладення договору на закупівлю послуг з обов'язкового державного страхування життя і здоров'я народних депутатів України між Управлінням справами Апарату Верховної Ради України та страховиком, а також, що життя і здоров'я народних депутатів України підлягають обов'язковому державному страхуванню за рахунок бюджетних призначень і головним розпорядником даних коштів є саме Апарат ВР України встановлені Постановою Вищою адміністративного суду України від 18.12.2014 у справі №800/387/14 за адміністративним позовом ОСОБА_4 до Верховної Ради України про визнання бездіяльності протиправною та стягнення коштів, яка є чинною на час розгляду справи.

Відповідно до ч.3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

Отже, враховуючи відсутність договірних зобов'язань, а також судових рішень, якими присуджено судом ОСОБА_6 за його життя відшкодування збитків та інших виплат, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що до позивача як спадкоємця, не перейшло право на відшкодування шкоди в розмірі страхового відшкодування, а тому підстав стверджувати про порушення прав позивача на отримання страхового відшкодування з боку відповідача немає.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів, суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи, доведені.

Висновки суду щодо наявності підстав для відмови в задоволенні позовних вимог, відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду та не впливають на їх правильність.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин, застосовані правильно.

Порушень норм процесуального права, які призвели б до неправильного вирішення справи, колегією суддів не встановлено.

Відповідно до ч. 1 ст. 308 ЦПК України суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення та відсутність підстав для його скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу представника позивача ОСОБА_2, який діє на підставі довіреності в інтересах ОСОБА_4- відхилити.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 21 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Суддя-доповідач:

Судді: