Справа № 308/7191/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 листопада 2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючого судді Дергачової Н.В., при секретарі судового засідання Меркуловій Ю.П., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгород цивільну справу за позовом першого позивача - ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

В С Т А Н О В И В:

Позивачі - ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулися до суду із позовною заявою до відповідача - ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням.

Свої позовні вимоги позивачі мотивують тим, що вони є власниками житлового будинку, розташованого за адресою: Закарпатська область, Ужгородський район, с. Довге Поле, буд. № 157, що підтверджується договорами купівлі-продажу від 17.02.2015 року, 29.07.2015 року, свідоцтвом про право на спадщину від 27.03.2010 року та свідоцтвом на право власності на нерухоме майно від 15.02.2010 року.

Відповідач по справі ОСОБА_3, колишній чоловік першого позивача, зареєстрований у будинку з 1996 року, але фактично не проживає у вищевказаному будинку з 2011 року по теперішній час, у звязку з чим, просить суд визнати його таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме будинком за адресою Ужгородський район, с. Довге Поле, буд. № 157.

Перший позивач ОСОБА_1, в судове засідання не прибула, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи була судом належним чином повідомлена.

Другий позивач ОСОБА_2, в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи був судом належним чином повідомлений.

Відповідач в судове засідання не прибув, незважаючи на той факт, що про час і місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином.

Оскільки сторони та їх представники не прибули у судове засідання, судом у відповідності до ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Розглянувши подані сторонами докази та матеріали справи, заслухавши пояснення позивача, всебічно та повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи на яких ґрунтується позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав.

З матеріалів справи, а саме з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна щодо обєкта нерухомого майна від 27.10.2016 року № 71600495 вбачається, що право власності на будинок за адресою: Ужгородський район, с. Довге Поле, № 157, належить на праві приватної спільної частковій власності: ОСОБА_1 розмір частки 1/5, ОСОБА_1 розмір частки 1/5, ОСОБА_2 розмір частки 1/5, ОСОБА_4 розмір частки 1/5, ОСОБА_3 розмір частки 1/5, а земельна ділянка за цією ж адресою належить на праві приватної власності ОСОБА_2.

При цьому, як вбачається з наданого суду договору купівлі продажу від 17.02.2015 року ОСОБА_3 продав належну йому 1/5 частку домоволодіння за адресою: Ужгородський район, с. Довге Поле, вул. Центральна, буд. 157 ОСОБА_1, яка зареєструвала своє право власності у встановленому законом порядку, що підтверджується вищезазначеним витягом запис № 8763005 від 17.02.2015 року.

Тобто на час розгляду справи відповідач не має права власності на зазначену будівлю.

Згідно довідки Баранинської сільської ради Ужгородського району, вбачається, що ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, зареєстрований за адресою ІНФОРМАЦІЯ_2, за вказаною адресою не проживає.

Даний факт також підтверджується показами сусідів ОСОБА_5М, ОСОБА_6, ОСОБА_5, та ОСОБА_7, які також підтвердили, що ОСОБА_3, за адресою вул. Центральна, 157, с. Довге Поле, Ужгородського району не проживає протягом останніх пяти років.

За положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення будь-яких порушень його прав та вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Відповідно до пункт 1 частини першої статті 346 ЦК право власності припиняється у разі відчуження власником свого майна.

Як зазначено у п. 34, 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК).

У зв'язку із цим під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім'ї, попередніми членами його сім'ї, а також членами сім'ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації.

Усунення перешкод у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, зокрема жилим приміщенням, шляхом зняття особи з реєстраційного обліку, залежить від вирішення питання про право користування такої особи жилим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства (наприклад, статті 71, 72, 116, 156 ЖК УРСР; стаття 405 ЦК), а саме від вирішення однієї із таких вимог: про позбавлення права власності на жиле приміщення; про позбавлення права користування жилим приміщенням; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою.

У відповідності до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрації місця проживання є судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням.

Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися правом власності на свій розсуд.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення.

У відповідності до вимог ст. 88 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати в сумі 1102,40 грн. сплаченого судового збору.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 10, 60, 212, 213, 215, 224 - 233 ЦПК України, ст. ст. 391, 346 ЦК України суд,-

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву першого позивача - ОСОБА_1 та другого позивача ОСОБА_2 до ОСОБА_3, про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, таким, що втратив право користування жилим приміщенням, а саме будинком за адресою Закарпатська область, Ужгородський район, с. Довге Поле, 157.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер - НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, Ужгородський район, с. Довге Поле, 157, ідентифікаційний номер - НОМЕР_2, витрати із сплати судового збору в сумі 1 102,40 (одна тисяча сто дві гривні 40 коп.).

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Закарпатської області через Ужгородський міськрайонний суду Закарпатської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_8