Номер провадження: 22-ц/785/6258/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1 Доповідач Калараш А. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Калараш А.А.

суддів - Заїкіна А.П.,ГірнякЛ.А.

з участю секретаря - Гарбуз В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Південний», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Південно-Українське бюро консалтингу та оцінки» про скасування реєстрації права власності та визнання незаконними дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використаний та його скасування , за зустрічним позовом Публічного акціонерного товариства акціонерного банку «Південний» до ОСОБА_2 про звернення стягнення на нежитлове приміщення та визнання права власності, за апеляційною скаргою представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 на рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року, -

встановила:

У травні 2014 року ОСОБА_2 звернулась до суду з позовом про скасування реєстрації права власності та визнання незаконними дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використаний та його скасування і з врахуванням уточнень в обґрунтування позовних вимог посилалась на те, що 01.07.2008 року між ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" та Акціонерним банком «Південний» було укладено кредитний договір № 261/2 2008 за умовами якого ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" отримало кредит у розмірі 500 000 грн. із сплатою 20 відсотків річних, строком погашення кредиту до 30.06.2010 року.

На забезпечення виконання ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" своїх зобовязань по погашенню кредиту , в той же день між Банком та позивачем був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 10014, згідно умов якого ОСОБА_2 в іпотеку банку передано нежитлові приміщення ,загальною площею 2148,2 кв.м. ,що знаходяться в м.Одесі по вул.Бугаївська в будинку під номером 37/7 , що належали на праві приватної власності позивачу.

Позивач посилалася на те, що 16.05.2014 року вона дізналася, що ПАТ АБ "Південний" звернув стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на належні їй нежитлові приміщення на підставі вказаного Договору іпотеки. 25.04.2014 року Реєстраційною службою Одеського міського управління юстиції в Одеській області було проведено реєстрацію права власності (номер запису про право власності 5565383), відповідно до якої належні ОСОБА_2 нежитлові приміщення перейшли у власність ПАТ АБ "Південний".

Позивач остаточно просила суд, визнати незаконними дії банку щодо звернення стягнення на предмет іпотеки та реєстрації права власності на спірне майно, скасувати рішення про державну реєстрацію права власності банку на предмет іпотеки, визнати недійсним звіт про незалежну оцінку нерухомого майна та скасувати його (т.2 а.с.70).

У червні 2014 року ПАТ АБ «Південний» предявив зустрічний позов, у якому просив суд звернути стягнення на нежитлові приміщення загальною площею 2148,2 кв. м. по вулиці Бугаївській, 37/7 у м. Одеса, які є предметом іпотеки від 01 липня 2008 року, вартістю 297 611,63 грн. шляхом визнання за ним права власності на зазначені приміщення.

В судовому засіданні представник ОСОБА_2-ОСОБА_3 підтримав первісний позов, просив задовольнити . У задоволенні зустрічного позову просив відмовити.

В судовому засіданні представник ПАТ АБ "Південний" первісний позов не визнав ,просив відмовити у задоволенні , підтримав зустрічний позов ,просив задовольнити.

Рішення ухвалено у відсутність представника Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції в Одеській області та представника ТОВ «Південно-Українське бюро консалтингу та оцінки» .

Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року у задоволенні позову ОСОБА_2 відмовлено, у задоволенні зустрічного позову ПАТ АБ «Південний» відмовлено.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року було залишено без змін.

Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ касаційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_2 до ПАТ АБ «Південний», Реєстраційної служби Одеського міського управління юстиції Одеської області, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Південно-Українське бюро консалтингу та оцінки» про скасування реєстрації права власності та визнання незаконними дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використаний та його скасування, справу в цій частині направлено на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 діючий в інтересах ОСОБА_2 посилаючись на порушення судом норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким позов ОСОБА_2 задовольнити.

Позивач ОСОБА_2 через представника ОСОБА_3 була сповіщена належним чином про час ,місце розгляду справи ,проте ОСОБА_2 та її представник ОСОБА_3, який діє на підставі довіреності від 05.05.2014 р. строком дії довіреності до 05.05.2017 року (т.2 а.с.126) в судове засідання не зявилися , колегія суддів відповідно до ч.2 ст. 305 ЦПК України вважає за можливе розгляд апеляційної скарги у відсутність позивача та її представника.

Матеріали справи не містять докази скасування дії довіреності представника ОСОБА_3 або повідомлення позивачем колегію суддів про відмову ОСОБА_2 від послуг представника ОСОБА_3.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши докази у справі в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції.

З врахуванням того,що ухвалу апеляційного суду Одеської області від 16 грудня 2014 року скасовано в частині позовних вимог ОСОБА_2 про скасування реєстрації права власності та визнання незаконними дій щодо звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття права власності на нього, про визнання звіту про оцінку майна таким, що не може бути використаний та його скасування, колегія суддів перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції лише в цій частині. В решті рішення суду першої інстанції ,колегія суддів не перевіряє.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог ОСОБА_2, суд першої інстанції посилався на недоведеність позовних вимог та спростування таких вимог матеріалами справи.

Колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції з наступного.

Положеннями ч. 1 ст. 589 ЦК України передбачено, що у разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави.

Згідно із ч. 1 ст. 590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом.

Судом першої інстанції встановлено, що 01.07.2008 року між ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" та Акціонерним банком «Південний», правонаступником якого є ПАТ «Південний», було укладено кредитний договір № 261/2 2008 за умовами якого ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" отримало кредит у розмірі 500 000 грн. із сплатою 20 відсотків річних, строком погашення кредиту до 30.06.2010 року.

На забезпечення виконання ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" своїх зобовязань по погашенню кредиту , в той же день між Банком та позивачем був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 за № 10014, згідно умов якого ОСОБА_2 в іпотеку банку передано нежитлові приміщення ,загальною площею 2148,2 кв.м. ,що знаходяться в м.Одесі по вул.Бугаївська в будинку під номером 37/7 , що належали на праві приватної власності позивачу.

Відповідно до п.1.5 договору іпотеки сторони визначили загальну вартість іпотечного майна у розмірі 902244 грн.

Свої зобовязання по погашенню кредиту ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" виконував неналежним чином, внаслідок чого станом на 02.06.2011 року виникла заборгованість у розмірі 378 499,41 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості.

Частина 1 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції чинній на час укладання договору іпотеки) передбачала право сторін іпотечного договору на позасудове вирішення питання про звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить відповідне застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, або окремого договору про задоволення його вимог, а статтею 37 зазначеного закону, в цій же редакції, передбачено, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, до якого відповідно до частини другої статті 36 прирівнюється відповідне застереження в договорі іпотеки, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки.

'ОСОБА_4 редакція ст.ст. 36, 37 Закону України «Про іпотеку» не змінює встановлений раніше цими статтями порядок позасудового врегулювання звернення стягнення на предмет іпотеки.

Пунктом 3.3 іпотечного договору ,сторони передбачили , що іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати відповідно до розділу V Закону України «Про іпотеку» спосіб стягнення: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі.

Згідно з п. 3.1 іпотечного договору від 01 липня 2008 року іпотекодержатель розпочинає звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо протягом 30-ти календарних днів іпотекодавцем не буде виконана вимога про усунення порушень або виконання порушеного основного зобовязання та/або умов цього договору згідно п. 2.3.18. Спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки визначається іпотекодержателем у цій вимозі.

У разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, що встановлено ст. 33 Закону України "Про іпотеку". Аналогічне положення містить пункт 2.1.7 договору іпотеки.

20 вересня 2011 року Директору ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС" ОСОБА_5, Банком була вручена вимога вих. № 0-16-18690 від 02 червня 2011 року про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобов'язання (т.1 а.с.51).

Вимогою про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобовязання від 02 червня 2011 року за вих. № 0-16/18698 Банк повідомив також ОСОБА_2 про наявність заборгованості за кредитним договором та попередив, що у разі неповернення такої у повному обсязі, він ініціюватиме звернення стягнення на предмет іпотеки за договором іпотеки,яку було отримано ОСОБА_2 особисто 26.09.2011 р. (т.1 а.с.55-56).

Банк всупереч до вимог п.3.1. договору іпотеки не зазначив у який саме спосіб буде звертати стягнення на предмет іпотеки (на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в цьому договорі), чим порушив права іпотекодавця.

Проте , ОСОБА_2 була обізнана з умовами договору іпотеки, погодилася з ними підписавши договір та була особисто обізнана з наслідками невиконання умов та можливим вибором Банку на свій розсуд способу звернення стягнення на іпотечне майно та була обізнана про наявність боргу за договором кредиту, оскільки особисто отримала у червні 2011 року розрахунок заборгованості.

Матеріали справи не містять докази намагання ОСОБА_2 погасити борг за договором кредиту або наявності у ОСОБА_2 можливості погасити борг.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову ,вірно посилався на те,що з моменту отримання вимоги у 2011 році до звернення стягнення по договору іпотеки у 2014 році у ОСОБА_2 було достатньо часу для самостійного погашення заборгованості ТОВ "ГОЛДЕН ЕЙКС і перешкод для цього з боку ПАТ АБ "Південний" не було.

Колегія суддів вважає, що не зазначення Банком у вимозі про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобовязання від 02 червня 2011 року у який саме спосіб буде звертати стягнення на предмет іпотеки не є підставою для скасування судового рішення з вищенаведених колегією суддів підстав.

Відповідно до п. 4.1. договору іпотеки сторони передбачили , що звернення стягнення на предмет іпотеки за вибором іпотекодержателя може бути здійснено у позасудовому порядку шляхом переходу до іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки в порядку, встановленому ст. 37 закону України «Про іпотеку». Передача предмета іпотеки у власність іпотекодержателя здійснюється за вартістю, яка визначається на підставі незалежної експертної оцінки.

На виконання вимог п.4.1. договору іпотеки , Банком був замовлений висновок щодо оцінки нежитлових приміщень загальною площею 2148,2 кв.м., що розташовані за адресою : м.Одеса, вул.Бугаївська, буд 37/7.

Відповідно до висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ Південне-Українське Бюро Консалдингу та оцінки» від 05.02.2014 року вбачається ,що вартість спірних нежитлових приміщень станом на лютий 2014 року без врахування ПДВ становить у розмірі 297 611,63 гривен (т.1 а.с.279-331).

В судовому засіданні колегії суддів представник ПАТ «Південий» пояснила,що різниця у вартості спірних нежитлових приміщень з часу передання їх в іпотеку (2008 рік) та станом на час проведення оцінки нерухомого майна (2014 рік) виникла внаслідок того,що зазначені нежитлові приміщення перебували тривалий час без нагляду та мали непридатний для використання стан, були частково зруйновані та перебували у недбалому стані,що підтверджується фототаблицею та не спростовано позивачем. Крім того, проведення повторної експертизи неможливо ,оскільки спірні приміщення були продані та новим власником був проведений капітальний ремонт.

Справа розглядалася неодноразово в різних інстанціях.

Ухвалою апеляційного суду Одеської області від 14.10.2014 року у справі була призначена судова будівельно-технічна експертиза (т.2 а.с.154-155).

Відповідно до висновку експерта судової будівельно-технічної експертизи № 130/2014 від 27.11.2014 року, визначити вартість нежитлових приміщень на час звернення стягнення неможливо (т.2 а.с.156-169).

В судовому засіданні колегії суддів ,були розяснені положення п.4 ст. 10, ст. 11 ЦПК України та право сторін заявити клопотання про проведення судової будівельно-технічної експертизи з питань визначення вартості спірних нежитлових приміщень станом на лютий 2014 р.

Матеріали справи не містять звернень позивача ОСОБА_2 або її представника ОСОБА_3 та представника Банку з заявами про проведення у справі судової будівельно-технічної експертизи .

Матеріали справи не містять ,а позивачем ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3, всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України, не надані докази у спростування висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ Південне-Українське Бюро Консалдингу та оцінки» від 05.02.2014 року.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні первісного позову вірно посилався на те,що ПАТ АБ "Південний" правомірно набув право власності на нежитлове приміщення, загальною площею 2148,2 кв.м., що знаходяться в місті Одесі, вул. Бугаївська 37/7, а позовні вимоги ОСОБА_2 0. не підтверджуються належними доказами, спростовуються матеріалами справи.

Суд першої інстанції повно встановив фактичні обставини справи на основі обєктивної оцінки наданих сторонами доказів, вірно застосував норми матеріального права до спірних правовідносин та з урахуванням зібраних доказів дійшов обґрунтованого висновку про відмову у задоволенні первісного позову.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо ненадання оцінки співмірності заборгованості за договором кредиту та вартості іпотечного майна , оскільки на час звернення стягнення на спірні нежитлові приміщення ,які були предметом іпотеки за договором іпотеки від 01.07.2008 року ,вартість зазначених спірних нежитлових приміщень становила у розмірі 297 611,63 гривен , що підтверджується висновком субєкта оціночної діяльності ТОВ Південне-Українське Бюро Консалдингу та оцінки» від 05.02.2014 року (т.1 а.с.279-331) в той час як заборгованість за договором кредиту № 261/2 від 01.07.2008 року становила у розмірі 415217,97 грн.,що підтверджується розрахунком заборгованості (т.1 а.с.57).

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо незясування судом першої інстанції реальної вартості іпотечного майна та те ,що звіт про оцінку спірного майна не відповідає дійсності , оскільки судом першої інстанції вірно встановлено , що вартість нежитлових приміщень ,які були предметом іпотечного договору станом на лютий 2014 року становила у розмірі 297 611,63 гривен , що підтверджується висновком субєкта оціночної діяльності ТОВ Південне-Українське Бюро Консалдингу та оцінки» від 05.02.2014 року (т.1 а.с.279-331). Матеріали справи не містять ,а позивачем ОСОБА_2 та її представником ОСОБА_3,всупереч до вимог ст. 60 ЦПК України ,не надані докази у спростування висновку субєкта оціночної діяльності ТОВ Південне-Українське Бюро Консалдингу та оцінки» від 05.02.2014 року.

Не заслуговують на увагу доводи апеляційної скарги щодо неврахування судом першої інстанції того, що Банком не були виконанні вимоги ст. 35 Закону України «Про іпотеку» та ч.2 п.3.1. договору іпотеки від 01.07.2008 року через те, що ОСОБА_2 не знала про існуючу заборгованість та не мала можливості її виконати,оскільки судом першої інстанції в мотивувальній частині вірно ,повно надане правове обґрунтування в цій частині та вимогу про усунення порушень забезпеченого обтяженням зобовязання від 02 червня 2011 року за вих. № 0-16/18698 про наявність заборгованості за кредитним договором та розрахунок заборгованості ОСОБА_2 отримала особисто 26.09.2011 р. (т.1 а.с.55-56).

За таких підстав, відповідно до п.1 ч.1 ст. 307 ЦПК України, апеляційна скарга представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 підлягає відхиленню, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, п.1 ч.1 ст.307,308,315, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила:

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_3 діючого в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 25 липня 2014 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді апеляційного суду

Одеської області ОСОБА_6

ОСОБА_7

ОСОБА_8