У х в а л а

31 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І.,

Гуменюка В.І.,

Романюка Я.М.,

розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року, клопотання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою,

в с т а н о в и л а :

Малиновський районний суд м. Одеси рішенням від 23 червня 2014 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року, позовні вимоги ОСОБА_5 задовольнив частково, ухвалив: зобов'язати ОСОБА_4 демонтувати за власний рахунок огородження за лінією забудови, а також металеві конструкції перед фасадною частиною будинку, що перешкоджають проїзду до фасадної частини АДРЕСА_1; встановити порядок користування земельною ділянкою на АДРЕСА_1

У задоволенні інших вимог ОСОБА_5, ОСОБА_6 та зустрічних позовних вимог ОСОБА_4 суд відмовив.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 24 травня 2016 року відмовив ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за його касаційною скаргою у вказаній справі з підстави, передбаченої пунктом 5 частини четвертої статті 328 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України).

26 серпня 2016 року ОСОБА_4 звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року з передбаченої пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України підстави неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 42, 191 Земельного кодексу України (далі - ЗК України), що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

На підтвердження неоднакового застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права ОСОБА_4 посилається на ухвалу Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року, в якій, на його думку, по-іншому застосовано вказані норми матеріального права.

Водночас заявник порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень, посилаючись на поважну причину його пропуску, а саме несвоєчасне направлення йому ухвали суду касаційної інстанції.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про його задоволення, оскільки причина пропуску строку для подання заяви про перегляд судових рішень є поважною.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пункту 1 частини першої статті 355 ЦПК України підставою для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 24 травня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, відмовивши у відкритті касаційного провадження, погодився з висновками судів про те, що порядок користування земельною ділянкою визначається співвласниками будинку залежно від розміру часток у спільній власності на будинок; при цьому суди вважали, що встановлення порядку користування земельною ділянкою за варіантом № 5 судової будівельно-технічної та земельно-технічної експертизи від 9 травня 2014 року не суперечить вимогам статті 191 ЗК України.

Разом з тим в ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 березня 2015 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, звернув увагу на те, що порядок користування і розпорядження земельною ділянкою, що належить громадянам на праві спільної часткової власності, визначаються співвласниками земельної ділянки і розташованих на ній будинку, будівлі, споруди пропорційно розміру часток у спільній власності на ці об'єкти. Подальші зміни в розмірі часток у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі, що сталися у зв'язку з прибудовою, надбудовою або перебудовою, не зумовлюють змін установленого порядку користування та розпорядження земельною ділянкою. Угода про порядок користування і розпорядження земельною ділянкою є обов'язковою для особи, яка згодом придбала відповідну частку у спільній власності на жилий будинок і господарські будівлі.

Отже, порівняння наведеного судового рішення із судовим рішенням суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшов протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання ОСОБА_4 про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити ОСОБА_4 строк для подання заяви про перегляд рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_5, ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про усунення перешкод у користуванні власністю, визначення порядку користування земельною ділянкою та зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи: Одеська міська рада, Малиновська районна адміністрація Одеської міської ради, про визначення порядку користування земельною ділянкою за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 23 червня 2014 року, ухвали Апеляційного суду Одеської області від 19 квітня 2016 року та ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 24 травня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді Л.І. Охрімчук

В.І. Гуменюк

Я.М. Романюк