АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Апеляційне провадження Головуючий в 1 інстанції - Остапчук Т.В.
№22-ц/796/8807/2016 Доповідач - Українець Л.Д.
Справа №757/8538/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 липня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду міста Києва у складі:

головуючого Українець Л.Д.

суддів Оніщука М.І.,

Шебуєвої В.А.,

за участю секретаря Майданець К.В., Горобець А.С.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, поданою представником ОСОБА_3 на рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі,-

В С Т А Н О В И Л А

У березні 2015 року позивач звернулася в суд із позовом до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі.

У мотивування вимог посилалася на те, що 25 липня 2013 року вона прийнята на посаду архітектора.

Починаючи з вересня 2014 року відповідач не виплачує їй заробітну плату.

Станом на 03.12.2014 року заборгованість по заробітні платі склала 7 602,98 грн, що підтверджується відповідною довідкою.

Проте, після 03.12.2014 року порушення з виплатою заробітною платою не припинилося.

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих УПФ України у Печерському районі від 23.02.2015 року, середня заробітна плата за лютий 2014 року - серпень 2014 року складала 1778,95 грн, тому заборгованість по заробітній платі з 01.12.2014 року по 28.02.2015 року становить 5 336,85 грн (1778,95 грн * 3 місяці).

Отже, загальна сума заборгованості становить 12 939,83 грн.

Такими діями відповідача їй завдано моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з відповідача заборгованість по заробітній платі у розмірі 12 939,83 грн та моральну шкоду в розмірі 10000 грн.

Під час розгляду справи ОСОБА_2 неодноразово змінювала позовні вимоги.

В останніх уточнених позовних вимогах зазначала, що 20 травня 2014 року вона написала заяву про звільнення з роботи, на що відповідачем видано відповідний Наказ №24-к.

Таким чином, остаточна сума заборгованості має розраховуватися станом на 20.05.2015 року.

Так, відповідачем надані документи, що підтверджують виплату заробітної плати з квітня по жовтень 2014 року в розмірі 7321,94 грн, за грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року в розмірі 4 634,44 грн, за березень 2015 року в розмірі 1019,58 грн.

Тобто, невиплаченою є заробітна плата за листопад 2014 року, квітень 2015 року та 20 днів травня 2015 року (кошти, виплачені у розмірі 1306,57 грн, є компенсацією за невикористану відпустку).

Згідно Індивідуальних відомостей про застраховану особу, виданих УПФ України у Печерському районі від 23.02.2015 року, ставка була 2535 грн (дані за квітень 2014 року), в деякі інші місяці вона працювала не повний місяць, так як була на лікарняному або брала відгули.

Враховуючи, що її ставка становила 2535 грн, заробітна плата за листопад 2014 року становить 2535 грн, за квітень 2015 року - 2535 грн, за 20 днів травня 2015 року - 1635,48 грн (2535 грн /31 день * 20 днів), а разом - 6705,48 грн.

Також просить не враховувати Довідку про заборгованість по заробітній платі від 03.23.2014 року та відмовляється від позовної вимоги про стягнення моральної шкоди в розмірі 10 000 грн.

З урахуванням наведеного просила суд стягнути з відповідача заборгованість з заробітної плати по дату звільнення 20.05.2015 року в розмірі 6705,48 грн.

Рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі залишено без задоволення.

Не погоджуючись з рішенням суду, представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким позовні вимоги задовольнити повністю.

Зазначає, що відомість на виплату грошей №4 від 20.05.2015 року це відомість про виплату компенсації за невикористану відпустку (нараховано 1624,28 грн, за вирахуванням податків виплачено 1306,57 грн).

Також відповідачем не надано належних та допустимих доказів розрахунку за листопад 2014 року, квітень та травень 2015 року.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.

Судом встановлено та підтверджується сторонами, що з 25 липня 2013 року ОСОБА_2 працювала на посаді архітектора в ПАТ «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву».

Наказом №24к від 20 травня 2015 року ОСОБА_2 звільнено 20 травня 2015 року за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України з виплатою компенсації за невикористану відпустку 44 календарних днів за період роботи з 25.07.2013 року по 24.05.2015 року. (а.с. 72)

Звертаючись до суду з позовом та з урахуванням уточнених позовних вимог, ОСОБА_2 просила суд стягнути заборгованість по заробітній платі за листопад 2014 року у розмірі 2535 грн, за квітень 2015 року - 2535 грн, за 20 днів травня 2015 року - 1635,48 грн (2535 грн /31 день * 20 днів), а разом - 6705,48 грн.

Згідно ст. 21 Закону України «Про оплату праці» працівник має право на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. Розмір заробітної плати може бути нижчим за встановлений трудовим договором та мінімальний розмір заробітної плати у разі невиконання норм виробітку, виготовлення продукції, що виявилася браком, та з інших, передбачених чинним законодавством причин, які мали місце з вини працівника. Забороняється будь-яке зниження розмірів оплати праці залежно від походження, соціального і майнового стану, расової та національної належності, статі, мови, політичних поглядів, релігійних переконань, членства у професійній спілці чи іншому об'єднанні громадян, роду і характеру занять, місця проживання.

Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата.

Так, на підтвердження виплати заробітної плати роботодавець має надати фінансовий документ, який підтверджує виплату заробітної плати (відомості про виплату заробітної плати з підписом працівника) або документи, що підтверджують перерахування заробітної плати на картковий рахунок працівника, або в інший спосіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 виплачено заробітну плату за квітень-жовтень 2014 року в розмірі 7 321,94 грн, грудень 2014 року, січень-лютий 2015 року в розмірі 4 634,44 грн та за березень 2015 року в розмірі 1019,58 грн, що підтверджується видатковими касовими ордерами відповідно від 03 квітня 2015 року, 29 квітня 2015 року та 21 травня 2015 року. (а.с. 31-33)

Також у матеріалах справи містяться відомості на випалу грошей №4 за травень 2015 року, з яких ОСОБА_2 виплачено 1306,57 грн. (а.с. 75)

Колегія суддів погоджується з доводами апелянта, що сума в розмірі 1306,57 грн є виплатою за невикористану відпустку, що узгоджується з розрахунком компенсації за невикористану відпустку ОСОБА_2 та розрахунковою відомістю за травень 2015 року (а.с. 73-74). До того ж, вказана сума позивачем не оспорюється.

Відповідач не спростував у суді вимоги позивача щодо виплати їй заробітної плати за листопад 2014 року, квітень та травень 2015 року.

До суду апеляційної інстанції представник відповідача надав Наказом №79-к ПАТ «КиївЗНДІЕП» від 24.10.2014 року, яким у зв'язку з відсутністю доходів за основним видом діяльності і неможливістю виплати заробітної плати та інших платежів, а також для стабілізації фінансового стану ПАТ «КиївЗНДІЕП» всіх працівників переведено з 01.11.2014 року по 30.11.2014 року на режим роботи неповної зайнятості один день на місяць, з яким ОСОБА_2 була ознайомлена в цей же день, що підтверджується її підписом.

Колегія суддів погоджується з доводами представника ОСОБА_2 про те, що в порушення вимог закону відповідач не повідомив завчасно працівника про істотну зміну умов її праці, проте при вирішенні питання про стягнення невиплаченої заробітної плати за листопад 2014 року слід враховувати також вимоги ст. 94 КЗпП України.

Представник ОСОБА_2 не спростував той факт, що ОСОБА_2 на відміну від інших працівників у листопаді 2014 року відпрацювала повний робочий місяць та має право на виплату їй заробітної плати за виконану роботу.

Представник відповідача також не надав суду доказів, як те передбачено статтями 57-60 ЦПК України, що відповідачем виплачена заробітна плата ОСОБА_2 за листопад 2014 року, квітень та травень 2015 року.

Факт невиплати заробітної плати за зазначений період підтверджується Індивідуальними відомостями про застраховану особу форми ок-5. (а.с.7)

За наведених обставин позивачка набула право на отримання заробітної плати за відпрацьовані дні.

Відмовляючи ОСОБА_2 в задоволені позову в повному обсязі, суд першої інстанції не звернув уваги на наведене та дійшов помилкового висновку про відмову в задоволені позову в повному обсязі, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_2

З Індивідуальних відомостей про застраховану особу Форми ОК-5 ОСОБА_2 вбачається, що посадовий оклад позивача у 2014 році становив 2535 грн. (а.с. 7)

Враховуючи, що ОСОБА_2 у листопаді 2014 року працювала один день, її заробітна плата за вказаний день становить 126,75 грн (2535 грн / 20 днів (кількість робочих днів у листопаді 2014).

Заборгованість по заробітній платі за квітень 2015 року та за 20 днів травня 2015 року становить 2535 грн + 2535 грн / 18 днів (робочі дні у травні 2015 року) * 11 днів (відпрацьовані дні у травні 2015) = 2535 грн (квітень 2015) + 1549,17 грн (20 днів травня 2015) = 4084,17 грн.

Отже, заборгованість по заробітній платі ОСОБА_2 становить 4210,92 грн.

Як роз'яснив Верховний Суд України в п. 6 Постанови Пленуму від 24 грудня 1999 року № 3 «Про практику застосування судами про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці, суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов'язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов'язкових платежів.

Відповідно до пп. 1 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) за подання до суду позовної заяви майнового характеру ставка судового збору становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,2 розміру мінімальної заробітної плати та не більше 3 розмірів мінімальної заробітної плати.

Згідно пп. 6 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» (в редакції, чинній на дату подання апеляційної скарги) за подання до суду апеляційної скарги на рішення суду ставка судового збору становить 110 відсотків ставки, що підлягала сплаті при поданні позовної заяви.

Так, ОСОБА_2 мала сплатити за подання позовної заяви судовий збір у розмірі 243,60 грн, а за подання апеляційної скарги - 267,96 грн.

У ч. 3, 5 ст. 88 ЦПК України зазначено, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Якщо суд апеляційної, касаційної інстанції чи Верховний Суд України, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, суд відповідно змінює розподіл судових витрат.

Отже, з відповідача на користь держави за подання позовної заяви підлягає стягненню судовий збір у розмірі 152 грн 98 коп., а за подання апеляційної скарги - 168 грн 27 коп.

Керуючись ч. 1 ст. 115 КЗпП України, ст. 21 Закону України «Про оплату праці», статтями 88, 303, 304, 307, 309, 313, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

В И Р І Ш И Л А

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, подану представником ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Печерського районного суду м. Києва від 20 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

Позов ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» про стягнення заборгованості по заробітній платі задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» на користь ОСОБА_2 заборгованість по заробітній платі в розмірі 4210 грн 92 коп. з утриманням податків та інших обов'язкових платежів.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Український зональний науково-дослідний і проектний інститут по цивільному будівництву» в дохід держави судовий збір у розмірі 321,25 грн.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення, але може бути оскаржене в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів шляхом подання до цього суду касаційної скарги.

Головуючий Л.Д. Українець

Судді М.І. Оніщук

В.А. Шебуєва