Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі:

головуючого судді: ОСОБА_1,

суддів Григоренка М.П., Шимківа С.С.,

секретар судового засідання Шептицька С.С.

з участю представника відповідача- Грозіка І.І.,

представника позивача ОСОБА_2,

розлянувши у відкритому судовому засідання апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 на рішення Рівненського районного суду Рівненської області 02 березня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі, визнання права власності на майно, визнання недійсним свідоцтва про спадщину, скасування запису про право власності на земельну ділянку,

в с т а н о в и л а :

Рішенням Рівненського районного суду Рівненської області 02 березня 2016 року позов ОСОБА_6 до ОСОБА_3 про виділення частки майна в натурі, визнання права власності на виділений майно, визнання недійсним свідоцтва про спадщину, скасування запису про право власності на земельну ділянку задоволено.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на 1/4 частину земельної ділянки з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд на вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району.

Визнано за ОСОБА_6 право власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначена літерою "а-3" до житлового будинку на вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району.

Виділено ОСОБА_6 у власність 1/4 частину цього будинковолодіння, як на самостійний цілий об'єкт нерухомого майна за першим варіантом експертного висновку № 7119-7122 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2015 року без перепланування приміщень у виді ізольованої квартири № 1 у складі приміщень: кімнати 1-4 площею 12,9 кв.м., кімнати 1-5 площею 14,4 кв.м., 1/4 огорожі № 1, що становить 24% від всього будинковолодіння. Зазначено, що в даному варіанті розподілу ОСОБА_6 необхідно прибудувати допоміжні приміщення коридору, кухні, комори та санвузла, але за наявності незавершеної будівництвом прибудови (літ."а-3") та дверного прорізу з приміщення кімнати 1-4 в прибудову, що являється самостійним виходом можливе її використання для влаштування допоміжних приміщень у відповідності з вимогами будівельних норм. Обом співвласникам влаштувати автономні інженерні мережі.

Стягнуто із ОСОБА_3 на користь ОСОБА_6 компенсацію за відхилення від ідеальних часток в будинковолодінні в сумі 1686 гривень 75 копійок.

Виділено ОСОБА_6 у власність 1/4 частину земельної ділянки по вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району площею 0,0625 га за 1 варіантом ексептного висновку № 7119-7122 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2015 року з геометричними розмірами по периметру 23,47; 39,12; 10,68;

_______________________________________________________________________________________________________________________

Справа 570/3910/14-ц Головуючий у 1 інстанції Остапчук Л.В.

Провадження № 22-ц 787/1306/2016 Доповідач Ковальчук Н.М.

23,31; 12,15; 15,92, зображеними на схемі розподілу № 3. Визнано недійсним Свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстраційний № 1-446, видане на ім'я ОСОБА_3 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району.

Скасовано запис номер 9836462 від 28.05.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району, проведеного на підставі Свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстровий № 1-446, видане на ім'я ОСОБА_3.

Вирішено питання про судові витрати.

Не погодившись з рішенням суду, представник відповідача подав апеляційну скаргу. В апеляційній скарзі зазначає, що суд першої інстанції, ухвалюючи рішення, допустив порушення норм матеріального та процесуального права. Позивач мав право збільшити позовні вимоги тільки до початку розгляду справи по суті. Обгрунтовуючи рішення про визнання за позивачем права на самочинну добудову, суд першої інстанції зазначив, що батьки дозволили позивачу добудувати, а він був працевлаштований та мав можливість вчиняти будівництво. Однак, такі висновки не підтверджені жодними доказами. Безпідставно взято до уваги покази свідків щодо будівництва позивачем добудови. Суд не врахував, що право на добудову мав тільки власник об"єкта - ОСОБА_6, як це передбачають норми ст.357 ЦК України. Ухвалюючи рішення про виділення позивачу ? частини майна в натурі, суд першої інстанції керувався висновками експертизи № 7119-7122 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2015 року, який складений з порушеннями. Відповіді експерта не відповідали запитанням, зазначеним в ухвалі суду. Допущені експертом помилки свідчать про необґрунтованість висновку та викликають сумніви в його правильності. Окрім цього, експертом не використані чинні Закон України «Про оцінку землі» та ОСОБА_8 експертної грошової оцінки земельних ділянок, затверджена постановою КМУ від 11.10.2002 року № 1531. Експертом використані норми ДБК, які втратили чинність з 1 січня 2006 року. При визначенні вартості земельних ділянок експертом використано порівняльні ціни в с.Зоря та смт. Клевань, які є значно вищі. Не дотримано відступу 1 м від краю стіни будинку, частину якого пропонується виділити ОСОБА_3. Вбиральню запропоновано залишити у спільному користуванні тоді, коли земельна ділянка під вбиральнею виділена відповідачу. Судом безпідставно визнано недійсним свідоцтво про право на спадщину від 28.05.2015 року на земельну ділянку розміром 0,25 га. Дана земельна ділянка була власністю ОСОБА_6 і передана спадкоємцю по заповіту ОСОБА_3. За рішенням суду позивач набув тільки право власності на 1/4 частину будинку, а тому права власності на земельну ділянку не має. З наведених підстав просив рішення Рівненського районного суду Рівненської області від 02 березня 2016 року скасувати та ухвалити нове, яким в позові відмовити.

У поданих запереченнях відповідач, вважаючи оскаржуване рішення законним і обґрунтованим, просив залишити його без змін, а подану апеляційну скаргу - без задоволення.

Заслухавши думку осіб, які беруть участь у справі і з'явились в судове засідання, перевіривши матеріали справи та доводи відповідача, колегія суддів прийшла до висновку про часткове задоволення апеляційної скарги.

Судом встановлено: спірний житловий будинок по вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району належав ОСОБА_9 та ОСОБА_6.

ОСОБА_10 померла 13 жовтня 1998 року, ОСОБА_6 помер 16 вересня 2013 року.

Рішенням Рівненського районного суду від 8 липня 2013 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_6 про визнання права власності на частку у спадковому майні визнано за позивачем право власності на 1/4 частину житлового будинку по вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району Рівненської області. Право власності на цю частину будинку за позивачем зареєстроване в КП "РОБТІ" реєстровий номер №1-188-187.

ОСОБА_6 за життя 24 січня 2012 року склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно заповів ОСОБА_3.

8 травня 2015 року ОСОБА_3 видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га за адресою вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району Рівненської області.

У серпні 2014 року ОСОБА_6 звернувся до суду з позовними вимогами, які збільшив під час провадження справи, та просив виділити йому в натурі ? частину будинку по вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району та 1/4 частину земельної ділянки для обслуговування частини будинку, визнати за ним право власності на будівельні матеріали та обладнання, які були використані на добудову до будинку, позначеною в технічному паспорті літерою «а-3», визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за заповітом на земельну ділянку, видане відповідачу, та скасувати запис про реєстрацію права на земельну ділянку за ОСОБА_3 в Державному реєстрі.

Свої вимоги позивач обґрунтував тим, що є власником ? частини житлового будинку, а отже, з переходом до нього права власності на нерухоме майно до нього перейшло і право власності на частину земельної ділянки пропорційно до його частки у праві власності на житловий будинок. Добудову, розташовану зі сторони будинку, якою він користується, будував за свої кошти, і з цих підстав його вимоги просив задовольнити.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції прийшов до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та задовольнив їх повністю.

Колегія суддів апеляційного суду з рішенням суду першої інстанції погоджується частково, виходячи із слідуючого.

З технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок по вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району Рівненської області, виготовленого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 28 серпня 2013 року, видно, що співвласникам житлового будинку є ОСОБА_5, якому належить 1/4 частина, та ОСОБА_6, якому належить 3/4 частини будинку.

Під час провадження справи в суді першої інстанції ухвалою суду від 8 грудня 2014 року призначена будівельно-технічна експертиза.

Після проведення судової експертизи позивач просив виділити належну йому частину будинку в натурі за першим варіантом розподілу, визначеному експертом.

Відповідно до Висновку експерта № 7119-7122 судової будівельно-технічної експертизи від 12.06.2015 року Волинського відділення Львівського НДІСУ за першим варіантом поділу будинку без перепланування приміщень запропоновано співвласнику ? ідеальної частки виділити (синій колір на схемі розподілу № 1) кімнату 1-4 площею 12,9 кв.м., кімнату 1-5 площею 14,4 кв.м., 3/4 огорожі, вбиральню (літ."Г") залишити у спільному користуванні співвласників. Решту приміщень і господарських будівель виділити співвласнику 3/4 ідеальної частки.

За першим варіантом поділу будинку експертом запропоновано виділити власнику ? частини будинку 1/4 частину присадибної земельної ділянки з геометричними розмірами по периметру 23,47; 39,12; 10,68; 23,31; 12,15; 15,92 площею 0,0625 га, зображений на схемі розподілу № 3.

Відповідно до ст.ст. 317, 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч. 1 ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності.

Частина 1 ст. 120 ЗК України (в редакції, чинній на час набуття позивачем права власності на частину житлового будинку 8 липня 2013 року) визначила, що у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об'єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває

у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об'єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. У разі переходу права власності на будинок або його частину від однієї особи до іншої за договором довічного утримання право на земельну ділянку переходить на умовах, на яких ця земельна ділянка належала попередньому землевласнику (землекористувачу). У разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди.

Аналіз змісту норм статті 120 ЗК України у їх сукупності дає підстави для висновку про однакову спрямованість її положень щодо переходу прав на земельну ділянку при виникненні права власності на будівлю і споруду, на якій вони розміщені.

Зазначені норми закріплюють загальний принцип цілісності обєкту нерухомості із земельною ділянкою, на якій цей обєкт розташований. Згідно з цими нормами визначення правового режиму земельної ділянки перебуває у прямій залежності від права власності на будівлю і споруду та передбачається механізм роздільного правового регулювання нормами цивільного законодавства майнових відносин, що виникають при укладенні правочинів щодо набуття права власності на нерухомість, і правового регулювання нормами земельного і цивільного законодавства відносин при переході прав на земельну ділянку у разі набуття права власності на нерухомість.

Таким чином, за загальним правилом, закріпленим у частині четвертій статті 120 ЗК України, особа, яка набула права власності на частину будівлі чи споруди, стає власником відповідної частини земельної ділянки на тих самих умовах, на яких ця ділянка належала попередньому власнику, якщо інше не передбачено у договорі відчуження нерухомості.

При цьому при застосуванні положень статті 120 ЗК України у поєднанні з нормою статті 125 ЗК України слід виходити з того, що у випадку переходу права власності на обєкт нерухомості у встановленому законом порядку право власності на земельну ділянку у набувача нерухомості виникає одночасно із виникненням права власності на зведені на земельній ділянці обєкти. Це правило стосується й випадків, коли право на земельну ділянку не було зареєстровано одночасно із правом на нерухомість, однак земельна ділянка раніше набула ознак обєкта права власності.

Такий правовий висновок зробив Верховний Суд України 11 лютого 2015 року у справі № 6-2цс15, предметом якої був спір про поділ земельної ділянки

Виходячи з вищенаведеного, колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновком суду першої інстанції про виділення позивачу в натурі 1/4 частини будинку, що належить йому відповідно до рішення Рівненського районного суду від 8 липня 2013 року та визнання за ним права власності на ? частину земельної ділянки, на якій розташована виділена позивачу частина житлового будинку. На думку колегії суддів, при вирішенні спору про виділ частки житлового будинку в натурі, суд вірно врахував частки кожного співвласника, а також встановлений між ними порядок користування будинком та прийшов до правильного варіанту розподілу будинку та земельної ділянки.

Колегія суддів не погоджується з висновком суду першої інстанції про визнання за ОСОБА_6 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначеної літерою "а-3" до житлового будинку на вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району Рівненської області.

Такий висновок суперечить нормам матерального та процесуального права.

Відповідно до технічного паспорту, виготовленого КП «Рівненське обласне бюро технічної інвентаризації» 28 серпня 2013 року, спірна прибудова до будинку, яку позивач зазначає, що збудував за власні кошти, позначена в технічному плані літерою «а-3», збудована у 2010 році, має площу 33,2 м.кв. В технічному паспорті зазначено, що прибудова не завершена будівництвом, однак відсоток готовності не вказно.

Власником земельної ділянки відповідно до Державного акту на право власності на землю серія ЯЗ № 326287 від 10.11.2009 року був ОСОБА_6.

Зазначене свідчить, що будівництво спірної добудови до будинку проводилось за життя ОСОБА_6 і до набуття позивачем права власності на 1/4 частину будинку.

В досліджуваній частині судової будівельно-технічної експертизи зазначено, що добудова до житлового будинку, позначена в техпаспорті «а-3», є самочинним будівництвом.

Відповідно до ст.57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, які мають значення для вирішення справи.

За ч. 2 ст.59 ЦПК України, обставини справи, які за законом можуть бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

Ухвалюючи в цій частині рішення, суд першої інстанції послався на пояснення позивача та на показання свідків.

Відповідно до доказів, що є в матеріалах справи, колегія суддів приходить до висновку, що спірна самочинна добудова до будинку будувалась за життя спадкодавця ОСОБА_6, який був власником земельної ділянки.

Про витрати своїх коштів, або будівельних матеріалів на створення спірної добудови, позивач належними та допустимими доказами не довів і судом таких доказів не добуто, а тому рішення суду першої інстанції про визнання за позивачем права на будівельні матеріали, використані на будівництво добудови до будинку, є незаконним.

Відповідно до ч. 1 ст. 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи, чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил.

За загальним правилом, закріпленим у ч. 2 ст. 376 ЦК України, особа, яка здійснила самочинне будівництво нерухомого майна, не набуває права власності на нього.

Водночас згідно з ч. 3 ст. 376 ЦК України право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки в установленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно.

А тому рішення в частині визнання про визнання за ОСОБА_6 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначеної літерою "а-3" до житлового будинку на вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району не може залишатись чинним і підлягає скасуванню.

Колегія суддів погодилась з рішенням суду першої інстанції щодо визнання права власності на ? частину земельної ділянки за позивачем, однак не погоджується з рішенням про визнання недійсним в цілому свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 2015 року, виданого ОСОБА_3 на земельну ділянку та скасування запису в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на цю земельну ділянку.

Як зазначено в п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" № 7 від 30.05.2008 року, відповідно до статті 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв'язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо.

Оскільки оспорюваним свідоцтвом про право на спадщину права позивача порушуються тільки в частині переходу до нього права власності на ? частину земельної ділянки, то і оскаржуване свідоцтво слід визнати недійсним тільки в цій частині.

Відповідно до ч.1 п.9) ст.27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», підставою для державної реєстрації прав а власності та інших речових прав є рішення суду, що набрало законної сили, щодо права власності та інших речових прав на нерухоме майно.

А тому не підлягає задоволенню позовна вимога про скасування запису номер 9836462 від 28.05.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку.

За змістом ст.ст. 10, 11 і 60 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Враховуючи вищезазначені норми законодавства та обставини справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково, рішення суду першої інстанції - скасувати та ухвалити нове рішення про часткове задоволення позовних вимог ОСОБА_6.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313, 316 ЦПК України, колегія суддів

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу представника відповідача ОСОБА_3 ОСОБА_4 задовольнити частково.

Рішення Рівненського районного суду Рівненської області 02 березня 2016 року скасувати в частині:

- визнання за ОСОБА_6 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначеної літерою "а-3" до житлового будинку по вул.Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району; - визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстраційний № 1-446, виданого на ім'я ОСОБА_3 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району;

- скасування запису номер 9836462 від 28 травня 2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району, проведеного на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстровий № 1-446, виданого на ім'я ОСОБА_3

та ухвалити в цій частині нове рішення про часткове задоволення позовних вимог.

В задоволенні позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання за ОСОБА_6 права власності на будівельні матеріали та обладнання, використанні на проведення незавершеної будівництвом прибудови, позначеної літерою "а-3" до житлового будинку по вул. Центральній, 22 в с.Голишів Рівненського району та скасування запису номер 9836462 від 28.05.2015 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району, проведеного на підставі свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстровий № 1-446, виданого на ім'я ОСОБА_3 відмовити.

Позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про визнання недійсним свідоцтва про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстраційний № 1-446, виданого на ім'я ОСОБА_3 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7, на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району задовольнити частково.

Визнати частково недійсним свідоцтво про право на спадщину від 28 травня 2015 року реєстраційний № 1-446, видане на ім'я ОСОБА_3 державним нотаріусом Рівненської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_7 на земельну ділянку кадастровий номер :10:000:0174 площею 0,25 га з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) в с.Голишів Рівненського району в розмірі 0,0625 га, що виділена ОСОБА_5 відповідно геометричних розмірів по периметру 23,47; 39,12; 10,68; 23,31; 12,15; 15,92, зображеними на схемі розподілу № 3 у Висновку № 7119-7122 Волинського відділення Львівського науково-дослідного інституту судових експертиз від 12.06.2015 року.

В решті рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржене до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий суддя підпис ОСОБА_1

Судді підпис ОСОБА_8

підпис ОСОБА_11

Копія вірна: суддя-доповідач ОСОБА_1