Справа №443/540/16-ц Провадження №2/443/281/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.04.2016 року Жидачівський районний суд Львівської області у складі:

головуючого судді Сидорака Б.Г.

за участю секретаря Рибакової І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Жидачеві цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом,-

встановив:

Позивачка ОСОБА_1 звернулась до суду із позовною заявою до відповідача ОСОБА_2 про визнання права власності на спадкове майно у порядку спадкування за законом. В обгрунтування позовних вимог вказує, що її дідові по лінії батька ОСОБА_3, який помер 02.02.1991 року, належало право власності на половину житлового будинку з господарськими спорудами, що розташований на вул.Чорновола (колишня 1-го травня),51 у с. Дубравка Жидачівського району Львівської області, який мав статус колгоспного двору. Оскільки дід заповіту не залишив, тому її батько ОСОБА_4 - син спадкодавця ОСОБА_3, як спадкоємець першої черги за законом, проживаючи у спірному житловому будинку, вступив у володіння спадковим майно та відповідно до ст.549 ЦК України (ред. 1963 року), вважається таким що прийняв спадщину, однак своїх спадкових прав не оформив, хоч набув право на 1/2 частину спірного житлового будинку. 16.03.2003 року померла мати позивачки ОСОБА_5, яка на випадок смерті заповіту не залишила. Після її смерті відкрилася спадщина на належну їй, як члену колгоспного двору, 1/4 частину вказаного житлового будинку. Після смерті матері, вона та її батько ОСОБА_4, як спадкоємці першої черги за законом, продовжуючи проживати у спірному будинку, фактично прийняли спадщину, вступивши у володіння спадковим майно та відповідно до ст.549 ЦК України (ред. 1963 року), вважаються такими, що прийняли спадщину, однак своїх спадкових прав не оформили. 23.01.2008 року помер її батько ОСОБА_4, який заповіту на випадок своєї смерті не залишив, а тому спадкування у даному випадку здійснюється за законом. Вона, як спадкоємець за законом після смерті батька, постійно проживаючи разом із ним на момент відкриття спадщини, вважається такою, що прийняла спадщину, однак коли у липні 2015 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, їй було відмовлено у зв"язку із відсутністю належних правовстановлюючих документів на спадкове майно, а саме на житловий будинок. Спадкоємцем першої черги після смерті батька є її брат - відповідач у справі ОСОБА_2, який відповідно до вимог чинного законодавства відмовився на її користь від належної йому частки у спадковому майні після смерті батька. Оскільки у позасудовому порядку вона не може оформити право власності на спадкове майно, тому змушена звернутись до суду. У судове засідання позивачка ОСОБА_1 та її представник за договором про надання правої допомоги-адвокат ОСОБА_6 не з"явились, останній подав заяву про розгляд справи за його відсутності, вимоги позовної заяви підтримав із підстав вказаних у позові. Відповідач ОСОБА_2 у судове засідання не з"явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав. У поданій до суду заяві відмовився на користь позивачки ОСОБА_1 від належної йому частки у спадковому майні після смерті батька ОСОБА_3 У зв"язку із неявкою у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Відповідно до ст.11, ч.2 ст.31, ч.4 ст.174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Суд дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 р., у разі відкриття спадщини до 01.01.2004 р. до відносин спадкування застосовується чинне на той час законодавство.

Свідоцтвом про смерть(а.с.13), стверджено, що ОСОБА_3 помер 02.02.1991 року у віці 83 роки.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_3 наступила до 01.01.2004 року, тому до правовідносин спадкування після його смерті застосовується чинне на той час законодавство, тобто ЦК УРСР (в ред.1963р.)

Відповідно до свідоцтва про право власності на жилий будинок від 20.03.1989 р. (а.с.6) головою колгосного двору був тато позивачки ОСОБА_4, а згідно рішення виконавчого комітету Жидачівської районної ради народних депутатів № 634 від 16.12.2008 року інша половина належала її дідові ОСОБА_3 та згідно витягу з погосподарської книги № 406 від 15.07.2015 року виданої Чертізькою сільською радою, господарство на вул.В.Чорновола,51 у селі Дубравка Жидачівського району Львівської області належало колгоспному двору, в якому були зареєтровані та проживали: ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер 23.01.2008 року, його дружина ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, яка померла 16.07.2003 року, їх дід позивачки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_3, який помер 02.02.1991 року та позивачка по справі, яка є останнім членом двору.

Згідно із вимогами ч.1 ст.524 України(1963р.) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

Відповідно до ст.548 ч.1 ЦК України(1963) для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Статтею 549 ЦК України(1963) визначено, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном.

Судом встановлено, що спадкодавець ОСОБА_3 на випадок своєї смерті заповіту не залишив, а тому спадкування у даному випадку здійнюється за законом та його син ОСОБА_4, як спадкоємець першої черги за законом, продовжуючи проживати у спірному житловому будинку після його смерті, вступив у фактичне володіння спадковим майном, тобто ввважається таким, що прийняв спадщину, однак у встановленому законом порядку він не оформив своє право на спадкове майно, хоч набув право на спадкування 1/2 частини спірного житлового будинку.

Свідоцтвом про смерть(а.с.13), стверджено, що ОСОБА_5 померла 16.07.2003 року у віці 70 років.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_5 наступила до 01.01.2004 року, тому до правовідносин спадкування після її смерті застосовується чинне на той час законодавство, тобто ЦК УРСР (в ред.1963р.)

Судом встановлено, що спадкодавиця ОСОБА_5 на випадок своєї смерті заповіту не залишила, а тому спадкування у даному випадку здійнюється за законом та її чоловік ОСОБА_4 та позивачка(дочка) ОСОБА_1, як спадкоємці першої черги за законом, продовжуючи проживати у спірному житловому будинку після його смерті, вступили у фактичне володіння спадковим майном, тобто ввважається таким, що прийняли спадщину, однак у встановленому законом порядку не оформили своє право на спадкове майно, хоч набули права на спадкування кожний по 1/4 частині спірного житлового будинку.

Згідно із свідоцтвом про смерть(а.с.14) ОСОБА_4 помер 23.01.2008 року.

Оскільки смерть спадкодавця ОСОБА_4 наступила після 01.01.2004 року, тому до правовідносин спадкування після його смерті застосовується ЦК України (в ред.2003 р.)Однією з таких підстав є спадкування майна, в тому числі за заповітом та законом.

Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов"язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), а статтею 1217 ЦК України визначено , що спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

До складу спадщини, відповідно до статті 1218 ЦК України, входять усі права та обов"язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою(ст.1220 ЦК України).

Статтею 1222 ЦК України визначено, що спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини.

Право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України.

Згідно із ч.1 ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов"язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Дане зобов"язання встановлено законодавством у зв"язку з тим, що право власності на спадкове нерухоме майно виникає у спадкоємця тільки з моменту державної реєсстрації цього майна.

Оскільки спадкодавець ОСОБА_4 заповіту на випадок смерті не залишив, тому спадкування у даному випадку здійснюється відповідно до положень ст.ст.1223,1261 ЦК України. Позивачка ОСОБА_1, як його дочка, є спадкоємцем першої черги за законом після його смерті та постійно проживаючи із спадкодавцем ОСОБА_4 на момент його смерті, вважається такою, що спадщину прийняла ( ч.3 ст.1268 ЦК України).

Відповідач ОСОБА_2, який є рідним братом позивачки та відповідно спадкоємцем першої черги за законом після смерті спадкодавця(батька) ОСОБА_4, на момент смерті спадкодавця разом із ним не проживав та у встановлений ст.1270 ЦК України не подав до нотаріальної контри заяви про прийняття спадщини, а тому вважається відповідно до вимог ч.1 ст.1272 ЦК України таки , що спадщину не прийняв, а також він у своїй заяві на ім"я суду позовні вимоги визнав.

Постановою нотаріуса від 16.07.2015 року(а.с.16) позивачці ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті батька ОСОБА_4 у зв"язку із відсутністю правовстановлюючих документів на ім"я спадкодавця.

Враховуючи вказані обставини та правові приписи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними, їх слід задовольнити та за позивачкою ОСОБА_1, як спадкоємцем за заповітом після смерті спадкодавця ОСОБА_4, який помер 23.01.2015 року, слід визнати право власності на 3/4 частини спірного житлового будинку.

Із врахуванням належної позивачці ОСОБА_1, як власнику(члену колгоспного двору) 1/4 частки цього будинку та 3/4 , як спадкоємці за законом, після смерті батька ОСОБА_4, за нею слід визнати право власності на цілий житловий загальною площею - 64,00 кв.м., житловою площею - 38,8 кв.м., господарські будівлі та споруди, що що знаходиться за адресою: вул.В.Чорновола,51 у с. Дубравка Жидачівського району Львівської області.

Керуючись ст.ст.15,57-60,208-209,212-215,218 ЦПК України, ст.ст.1216-1218,1220-1223,1233-1236,1268 ЦК України, ст.ст.524-526,529,549 ЦК України (ред. 1963 року), суд, -

вирішив :

Позов задовольнити повністю.

Визнати за ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_4, жителькою с.Дубравка Жидачівського району Львівської області, в порядку спадкування за законом після смерті батька ОСОБА_4, який помер 23.01.2008 року, право власності на цілий житловий будинок загальною площею 64 кв.м., житловою площею - 38,8 кв.м., господарські будівлі та споруди, що знаходиться за адресою: вул.В. Чорновола,51 у с. Дубравка Жидачівського району Львівської області.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду Львівської області через Жидачівський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення, а особами, що не були присутні при проголошенні рішення - в той же строк з часу отримання його копії.

Рішення набирає законної сили протягом десяти днів з дня його проголошення, якщо не буде подана апеляційна скарга. У випадку подачі апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуючий-суддя ____________________________

11.04.2016