Справа № 2-2096/2009
Номер провадження 4-с/489/55/16
Ухвала

Іменем України

23 грудня 2016 року місто Миколаїв

Ленінський районний суд міста Миколаєва у складі:

головуючого судді Кокорєва В. В.,

при секретарі Недавній А. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_1 (далі-заявник) на бездіяльність державного виконавця Інгульського відділу державної виконавчої служби міста Миколаєва Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (далі - Інгульського ВДВС ГТУЮ) та зобов'язання вчинити певні дії,

встановив

У листопаді 2016 року заявник звернувся до суду з вказаною скаргою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що дізнався про відкриття виконавчого провадження, за яким він являється боржником. Зазначає, що до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження рішення суду було фактично виконано, оскільки стягувач набув право власності на предмет іпотеки. З цих підстав заявник звернувся до державного виконавця з заявою про закриття відносно нього виконавчого провадження, проте станом на 30.11.2016 така постанова не винесена.

Заявник просив суд визнати неправомірною бездіяльність державного виконавця Інгульського ВДВС ГТУЮ щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження ВП №52893397 та зобов'язати державного виконавця винести постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52893397.

23.12.2016 до суду від заступника начальника Інгульського ВДВС ГТУЮ надійшло заперечення.

Представник заявник в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Заступник начальника Інгульського ВДВС ГТУЮ ОСОБА_2 проти задоволення скарги заперечував.

Представник стягувача заперечував проти задоволення скарги.

Дослідивши докази долучені до справи, судом встановлено такі обставини.

Рішенням Ленінського районного суду м. Миколаєва від 17.12.2009 позов Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Акціонерного комерційного інноваційного банку "УкрСиббанк" заборгованість за кредитним договором у розмірі 55148,05 швейцарських франків, що в гривневому еквіваленті складає 436521,09 грн. В рахунок погашення боргу звернуто стягнення на нерухоме майно - трикімнатну квартиру АДРЕСА_1, яка належить на праві приватної власності ОСОБА_1 на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого нотаріально 20.12.2004 за реєстром №4187, зареєстрованого ММБТІ 29 грудня 2004 року за №9047356, номер запису 17816 в книзі 102.

Ухвалою Апеляційного суду Миколаївської області від 17.03.2010 вище вказане рішення суду залишено без змін.

06.04.2010 Ленінським районним судом м. Миколаєва видано виконавчий лист за вказаним рішенням суду.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.04.2012 рішення суду першої інстанції від 17.12.2009 та ухвалу суду другої інстанції від 17.03.2010 залишено без змін.

Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 13.12.2013 замінено стягувача ПАТ "УкрСиббанк" ТОВ "Кей-Колект" у виконавчому провадженні, відкритому у цивільній справі за позовом ПАТ "УкрСиббанк" до ОСОБА_3, ОСОБА_1 про звернення стягнення на нерухоме майно.

Як вбачається з матеріалів скарги, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 22.11.2016 право власності на квартиру АДРЕСА_1 зареєстровано 29.01.2016 за Товариством з обмеженою відповідальністю "Кей-Колект" на підставі договору іпотеки від 31.07.2006.

25.11.2016 заявник звернувся до державного виконавця Інгульського ВДВС ГТУЮ із заявою, в якій вказав, що рішення відносно вимог до нього виконано в повному обсязі 29.01.2016 до винесення постанови про відкриття виконавчого провадження. Просив прийняти постанову про закінчення виконавчого провадження ВП №52893397.

Згідно з інформацією про виконавче провадження, що міститься на сайті Єдиного державного реєстру виконавчих проваджень станом на 30.11.2016 ВП №52893397 відкрито.

Державним виконавцем Інгульського ВДВС ГТУЮ було надано в судовому засіданні копію ухвали Миколаївського окружного адміністративного суду від 17.05.2016 про відкриття провадження в адміністративній справі. Предметом розгляду даної справи є оскарження ОСОБА_1 рішення приватного нотаріуса КМНО м. Києва від 03.02.2016 (індексний номер 28065947) та зобов'язання вчинити певні дії.

Статтею 383 ЦПК України передбачено, що сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення порушено їх права чи свободи.

В силу ч. 2 ст. 387 ЦПК України в разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму ВССУ з розгляду цивільних і кримінальних справ № 6 від 07.02.2014 при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

У ч. 3 ст. 11 ЗУ "Про виконавче провадження" наведено перелік прав державного виконавця у процесі здійснення виконавчого провадження.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 49 Закону України Про виконавче провадження виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

Згідно з ч. 2 цієї статті постанова про закінчення виконавчого провадження з підстав, передбачених частиною першою цієї статті, виноситься в день настання відповідних обставин або в день, коли виконавцю стало відомо про такі обставини.

Судом встановлено, що предметом судового розгляду під час ухвалення рішення від 17.12.2009 у справі №2-2096/09 було стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на нерухоме майно, про що свідчить вступна та резолютивна частина рішення суду. При цьому в судовому рішенні вирішено стягнути заборгованість за кредитним договором з ОСОБА_3 та в рахунок погашення боргу звернуто стягнення на квартиру, що належить заявнику.

Від так, одночасне стягнення заборгованості за кредитним договором та звернення стягнення на предмет іпотеки вирішено у відповідності до положень абз. 2 п. 42 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.03.2012 №5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин".

Як вбачається з матеріалів справи, за ТОВ "Кейт-Колект" зареєстровано право власності на предмет іпотеки, належний заявнику відповідно до п. 5 Іпотечного договору від 31.07.2006, державним реєстратором - приватним нотаріусом КМНО м. Київ ОСОБА_4 від 29.01.2016.

В судовому засіданні державний виконавець Інгульського ВДВС ГТУЮ пояснив, що при отриманні ним заяви від ОСОБА_1 він не прийшов до висновку про фактичне виконання рішення згідно з виконавчим листом, оскільки, по - перше, наразі заявником оскаржується рішення приватного нотаріуса на підставі якого було зареєстровано за ТОВ "Кей-Колект" право власності на квартиру, належну заявнику а, по-друге, оскільки у виконавчому листі зазначено про стягнення заборгованості за кредитним договором та про звернення стягнення на нерухоме майно, то не можна однозначно стверджувати про повне фактичне виконання рішення згідно з виконавчим листом лише на підставі визнання права власності на квартиру за ТОВ "Кейт-Колект", оскільки відсутні відомості про стягнення заборгованості за кредитним договором. Вказав, що при такому тексті виконавчого листа заявнику необхідно було звернутися із заявою про визнання виконавчого листа таким, що не підлягає виконанню.

За таких обставин, суд прийшов до висновку, що в даному випадку державний виконавець Інгульського ВДВС ГТУЮ, діючи на підставі внутрішнього переконання та керуючись нормами діючого законодавства, не порушував своїх процесуальних обов'язків, оскільки інформація, якою він володів, не давала йому підстав вважати про повне фактичне виконання рішення суду згідно з виконавчим листом.

Дослідивши докази, долучені до матеріалів справи щодо їх належності і допустимості, оцінивши їх в сукупності, суд дійшов висновку про те, що в задоволенні скарги необхідно відмовити у зв'язку з недоведеністю.

На підставі викладеного та керуючись ст. 208-210, 383 ЦПК України суд

ухвалив

Відмовити в задоволенні скарги на бездіяльність державного виконавця щодо не винесення постанови про закінчення виконавчого провадження та зобов'язання винести постанову про закінчення виконавчого провадження № 52893397 в повному обсязі.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Ленінський районний суд м. Миколаєва шляхом подачі апеляційної скарги протягом п'яти днів з дня її проголошення, а у разі оскарження особою, яка не була присутня при проголошенні ухвали - з дня її отримання.

Суддя В. В. Кокорєв