АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 545/1584/15-ц Номер провадження 22-ц/786/2306/16Головуючий у 1-й інстанції Цибізова С. А. Доповідач ап. інст. Дорош А. І.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати у цивільних справах апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого: Дорош А.І.

Суддів: Омельченко Л.М., Триголова В.М.

при секретарі: Ачкасовій О.Н.

з участю

представника позивача Жданенко В.О.

представника відповідачів ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6

на рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року

у цивільній справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа- приватне підприємство "Ювента", про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

Колегія суддів, заслухавши доповідь судді-доповідача Дорош А.І.,-

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ПАТ «Банк «Київська Русь» звернулося в суд з позовом до ПП «Ювента», ТОВ «Полтава-сад», ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ПП «Ісіда-Д», ПП «Дорада», ТОВ «Фіорентіна Імпекс», ТОВ «Ювента Агро», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85618-89 від 26.12.2012 р.

УхвалоюПолтавського районного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року відкрите провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" до ПП «Ювента», ТОВ «Полтава-сад», ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ПП «Ісіда-Д», ПП «Дорада», ТОВ «Фіорентіна Імпекс», ТОВ «Ювента Агро», ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85618-89 від 26.12.2012 р. (т.1 а.с. 110).

Ухвалою апеляційного суду Полтавської області від 27 липня 2015 року ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 18 червня 2015року в частині відкриття провадження у справі за позовом Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" до ПП «Ювента», ТОВ «Полтава-сад», ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ПП «Ісіда-Д», ПП «Дорада», ТОВ «Фіорентіна Імпекс», ТОВ «Ювента Агро» про стягнення заборгованості за кредитним договором № 85618-89 від 26.12.2012 р. - скасована, матеріали позовної щзаяви повернуті до місцевого суду для повторного вирішення питанння про відкриття провадження у справі у цій частині. В іншій частині ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 18 червня 2015 року залишена без змін (т.1 а.с.150-153).

Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 07 вересня 2015 року відмовлено у відритті провадження в частині позовних вимогПублічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" до ПП «Ювента», ТОВ «Полтава-сад», ТОВ «Агрофірма «Яковлівська», ПП «Ісіда-Д», ПП «Дорада», ТОВ «Фіорентіна Імпекс», ТОВ «Ювента Агро» (т. 1 а.с.169-170).

У листопаді 2015 року позивач подав суду заяву про зміну предмету позову в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог, а саме просив суд стягнути з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 85618-89 від 26.12.2012 р. у розмірі 149 573, 54 Євро - заборгованість за кредитним договором та відсотками; 1 288 952,68 грн. - заборгованість за пенями та штрафами (т.1 а.с.207-208).

08.12.20015 року позивач подав суду заяву про зміну предмету позову в частині порядку стягнення заборгованості за кредитним договором в частині позовних вимог, а саме просив суд стягнути в рівних частинах з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на свою користь заборгованість за кредитним договором № 85618-89 від 26.12.2012 р. у розмірі 149 573, 54 Євро - заборгованість за кредитним договором та відсотками; 1 288 952,68 грн. - заборгованість за пенями та штрафами (т.1 а.с.225-226).

Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.12.2012 року банк надав Приватному підприємству «Ювента» кредит на загальну суму 250 000,00 євро із сплатою 13% річних та строком з 26.12.2012 року по 15.08.2014 року. 25.12.2013 року між вищезазначеними особами було укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору №85618-89 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.12.2012 року, яким внесено зміни в розділи 1,3,4,6,9 договору та викладено їх в іншій редакції та доповнено пунктами. 26.12.2012 року в рахунок забезпечення виконання по кредитному договору між ПАТ «Київська Русь» та ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 з кожним окремо були укладені договори поруки №85627-89 за умовами яких, поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який укладено між кредитором та боржником. Відповідачі зобов'язання за вказаним кредитним договором та договорами поруки не виконали та мають прострочену заборгованість у розмірі 149 573, 54 Євро - заборгованість за кредитним договором та відсотками; 1 288 952,68 грн. - заборгованість за пенями та штрафами, тому просив суд стягнути вищевказану заборгованість з відповідачів в рівних частинах.

Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року позов Публічного акціонерного товариства " Банк "Київська Русь" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за кредитним договором задоволено повністю.

Стягнуто з ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства " Банк "Київська Русь" в рівних частинах заборгованість по кредитному договору №85618-89 від 26.12.2012 року в розмірі:

- 149 573 (сто сорок девять тисяч пятсот сімдесят три) євро 54 євроцентів заборгованості за кредитом та відсотками, що по курсу НБУ станом на 07.06.2016 року становить 4 241 325, 34 грн.;

- 1 288 952 (один мільйон двісті вісімдесят вісім тисяч) грн. 68 коп. заборгованість за пенею та процентами.

Не погодившись з судовим рішенням, його в апеляційному порядку оскаржили відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просять рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити повністю у задоволенні позовних вимог ПАТ «Банк «Київська Русь», стягнути судові витрати за подання апеляційної скарги.

Апеляційні скарги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Згідно ч.1 ст. 303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Згідно п. 2 ч.1 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати рішення суду першої інстанції і ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

Згідно п. 3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи; порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що 26 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та Приватним підприємством «Ювента» був укладений кредитний договір № 85618-89 на відкриття відновлювальної відкличної кредитної лінії, за умовами якого банк відкрив позичальнику відновлювальну відкличну кредитну лінію з лімітом в розмірі 250 000 євро 00 євроцентів, строком з 26 грудня 2012 року по 15 серпня 2014 року в сумі із сплатою 13 % річних (т. 1 а.с. 12-16, 17).

26 грудня 2013 року між банком та позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 85618-89 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.12.2012 року, яким внесено зміни в розділи 1,3,4,6,9 договору та викладено їх в іншій редакції та доповнено пунктами (т.1 а.с. 18,19).

Перерахування грошових коштів в межах ліміту у сумі 250 000 Євро 00 євроцентів на поточний рахунок позичальника № 01 підтверджується меморіальними ордерами № 2123 від 27 грудня 2012 року, № 2848 від 21 січня 2013 року, № 1290 від 28 січня 2013 року, а саме згідно меморіальних ордерів: №2123 від 27 грудня 2012 року банком видано кредит на поточний рахунок в сумі 70 000,00 Євро - 739 560,29 грн.; №2848 від 21.01.2013 року банком видано кредит на поточний рахунок в сумі 135 000,00 Євро - 1 437 732,86 грн.; №1290 від 28.01.2013 року банком видано кредит на поточний рахунок в сумі 45 000,00 Євро - 484459,74 грн. (т. 1 а.с. 68-70).

26 грудня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов»язання по кредитному договору між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_4 укладено договір поруки № 85627-89, за умовами якого, відповідно до п. 2.1. поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником (т. 1 а.с. 52-53).

25 грудня 2013 року між банком та ОСОБА_4 укладено договір про внесення змін до договору поруки № 85627-89 від 26 грудня 2012 року, яким внесені зміни до договору та викладено його в іншій редакцій (т. 1 а.с. 54-55).

На виконання вимог п.п. 3.1.1., п.п. 3.2.1., п. 5.1., п. 5.2. договору поруки, у зв'язку із невиконанням ПП «Ювента» зобов'язань по сплаті заборгованості за кредитним договором та простроченням його виконання, банк направив ОСОБА_4 вимогу про повне виконання зобов'язань згідно договору поруки від 12.05.2015 року за вих. № 232/48, яка направлена поштовим зв'язком рекомендованим повідомленням про вручення, та вимагаючи протягом 10 календарних днів від дня пред'явлення вимоги, повернути всю суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, а також відшкодувати завдані збитки, попередивши про накладення штрафу у разі непогашення заборгованості. Дана вимога була отримана ОСОБА_4 19.05.2015 р., однак в установлений строк кошти не були погашені ( т.1 а.с. 85-86).

26 грудня 2012 року з метою забезпечення виконання зобов»зання по кредитному договору між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_5 Віталієвичем укладено договір поруки № 85628-89, за умовами якого, відповідно до п. 2.1. поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником (т.1 а.с. 58-59).

25 грудня 2013 року між банком та ОСОБА_5 укладено договір про внесення змін до договору поруки № 85628-89 від 26 грудня 2012 року, яким внесені зміни до договору та викладено його в іншій редакцій (т.1 а.с. 60-61).

На виконання вимог п.п. 3.1.1., п.п. 3.2.1., п. 5.1., п. 5.2. договору поруки, у зв'язку із невиконанням ПП «Ювента» зобов'язань по сплаті заборгованості за кредитним договором та простроченням його виконання, банк направив ОСОБА_5 вимогу про повне виконання зобов'язань згідно договору поруки від 12.05.2015 року за вих. № 233/48, яка направлена поштовим зв'язком рекомендованим повідомленням про вручення, та вимагаючи протягом 10 календарних днів від дня пред'явлення вимоги, повернути всю суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, а також відшкодувати завдані збитки, попередивши про накладення штрафу у разі непогашення заборгованості. Дана вимога була отримана ОСОБА_5 19.05.2015 р., однак в установлений строк кошти не були погашені ( т.1 а.с. 87-88).

26 грудня 2012 року з метою забезпечення виконання по кредитному договору між Публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» та ОСОБА_6 укладено договір поруки № 85629-89, за умовами якого, відповідно до п. 2.1. поручитель зобов'язується солідарно та в повному обсязі відповідати перед кредитором за виконання боржником зобов'язань за кредитним договором, який було укладено між кредитором та боржником (т. 1 а.с. 64-65).

25 грудня 2013 року між банком та поручителем ОСОБА_6 було укладено договір про внесення змін до договору поруки № 85629-89 від 26 грудня 2012 року, яким внесені зміни до договору та викладено його в іншій редакцій (т.1 а.с. 66-67).

На виконання вимог п.п. 3.1.1., п.п. 3.2.1., п. 5.1., п. 5.2. договору поруки, у зв'язку із невиконанням ПП «Ювента» зобов'язань по сплаті заборгованості за кредитним договором та простроченням його виконання, банк направив ОСОБА_6 вимогу про повне виконання зобов'язань згідно договору поруки від 12.05.2015 року за вих. № 234/48, яка направлена поштовим зв'язком рекомендованим повідомленням про вручення, та вимагаючи протягом 10 календарних днів від дня пред'явлення вимоги, повернути всю суму заборгованості за кредитом, що залишилась, сплатити проценти, а також відшкодувати завдані збитки, попередивши про накладення штрафу у разі непогашення заборгованості. Дана вимога була отримана ОСОБА_6 19.05.2015 р., однак в установлений строк кошти не були погашені ( т.1 а.с. 89,90).

Станом на 15 травня 2015 року згідно розрахунку заборгованість за кредитним договором № 85618-89 від 26.12.2012 року складає 149 573 євро 54 євроцентів - заборгованість за кредитом та відсотками; 1 288 952 гривні 68 коп. - заборгованість за пенями та штрафами, з яких: фактична заборгованість за кредитом - 144 160,33 Євро; заборгованість за відсотками 5 413,21 Євро; пеня за прострочення погашення відсотків - 12 094,50 грн.; пеня за прострочення погашення кредиту - 737 368.22 грн.; 30 % річних за несвоєчасне погашення відсотків - 7 848,09 грн.; 30 % річних за несвоєчасне погашення кредиту - 531 641,87 грн. (т.1 а.с.9-10).

Задовольняючи позов, місцевий суд виходив з того, що кожен з відповідачів має солідарні зобов»язання перед позивачем за виконання позичальником своїх обов»язків по кредитному договору по сплаті заборгованості, що виникла, розмір якої підтврджено у судовому засіданні належними та допустимими доказами, тому позивач правомірно вимагає стягнення з відповідачів заборгованості по кредиту, пені та 30% річних в рівних частинах з кожного, що узгоджується з правовим висновком Верховного Суду України у постанові по справі №6-745цс15 від 01.07.2015 року.

Проте, з таким висновком місцевого суду погодитися не можна, виходячи з наступного.

Як вбачається із матеріалів справи, 26 грудня 2012 року між Публічним акціонерним товариством "Банк "Київська Русь" та Приватним підприємством «Ювента» укладений кредитний договір № 85618-89 на відкриття відновлювальної кредитної лінії строком з 26 грудня 2012 року по 15 серпня 2013 року (т. 1 а.с. 12-16, 17).

26 грудня 2013 року між банком та позичальником укладено договір про внесення змін та доповнень до кредитного договору № 85618-89 на відкриття відновлювальної кредитної лінії від 26.12.2012 року, яким внесено зміни в в п.п.1.1.2. кінцевий термін повернення кредиту - 15 серпня 2014 року (т.1 а.с. 18,19).

Згідно укладених з поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 договорів поруки згідно п.2.2.1. кожного договору остаточне погашення кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених кредитним договором, здійнюється не пізніше 25 грудня 2013 року (т.1 а.с. 52,58,64).

Згідно договорів про внесення змін та доповнень до відповідних договорів поруки від 26.12.2012 року, укладених з поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, п.2.2.4. передбачено остаточне погашенння кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених кредитним договором, не пізніше 25 серпня 2014 року (т.1 а.с. 54,60,66).

Згідно п.4.2.2. укладених між кредитором, поручителем та боржником відповідних договорів поруки, дія договору припиняється якщо кредитор протягом 36 місяців з дати, зазначеної в п.п.2.2.4. цього договору, не пред»явив позову до поручителя. п.2.2.4. передбачає, що остаточне погашення кредиту, процентів за його користування та інших платежів, визначених кредитним договором, здійснити не пізніше 25 грудня 2013 року.

Вимогу про погашення заборгованості на адресу позичальника ПП «Ювента» позивач направив 29.04.2015 р., яка ним отримана згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштого відправлення 05.05.2015 року ( т.1 а.с.71,72).

Вимогу до кожного поручителя ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про погашення заборгованості позивач направив 12.05.2015 р., яка кожним із них відповідно отримана згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштого відправлення 19.05.2015 року ( т.1 а.с.85-90). Отже, вимоги до поручителів про виконання ними зобов»язання пред»явлені поза межамистроку дії поруки, тобто понад шість місяців від дня настання кінцевого строку повернення кредиту 15.08.2014 р.

Як вбачається із матеріалів справи, позивач звернувся до суду з даним позовом до поручителів 08.06.2015 року, тобто більш ніж через 9 місяців після закінчення строку погашення кредиту 15.08.2014 р.

Згідно ч. 1 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов'язки відповідно до договору.

Згідно ч.1,2 ст. 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Терміном є певний момент у часі, з настанням якого пов'язана дія чи подія, яка має юридичне значення.

Згідно ст. 252 ЦК України строк визначається роками, місяцями, тижнями, днями або годинами. Термін визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати.

Отже, з вказаного слід зробити висновок про те, що зазначення строку дії договору «як настання певної події» не є встановленням строку дії договору, а є терміном за змістом ч. 2 ст. 252 ЦК України.

Згідно позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.07.2012 р. № 6-78цс12, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україн є обов»язковою для судів, якщо в договорі поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, умова договору поруки про його дію до повного виконання боржником своїх зобов'язань перед банком за кредитним договором не є встановленим сторонами строком припинення дії поруки, оскільки суперечить частині першій статті 251 та частині першій статті 252 ЦК України, тому в цьому разі підлягають застосуванню норми частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Згідно ч.4 ст.559 ЦК України у разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання не пред'явить вимоги до поручителя.

Виходячи з того, що строк поруки не був встановлений у договорах поруки з поручителями ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6,то порука припинилася, оскільки кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання (25.08.2014 р.) не пред'явив вимоги до поручителів.

Згідно позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 17.09.2014 р. № 6-53цс14, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК Україн є обов»язковою для судів, регулюючи правовідносини з припинення поруки у зв'язку із закінченням строку її чинності частина четверта статті 559 ЦК України передбачає три випадки визначення строку дії поруки: протягом строку, встановленого договором поруки (перше речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягомшести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання, якщо кредитор не пред'явить вимоги до поручителя (друге речення частини четвертої статті 559 ЦК України); протягом одного року від дня укладення договору поруки (якщо строк основного зобов'язання не встановлено або встановлено моментом пред'явлення вимоги), якщо кредитор не пред'явить позову до поручителя (третє речення частини четвертої статті 559 ЦК України). Аналіз зазначеної норми права дає підстави для висновку про те, що строк дії поруки (будь-який із зазначених у частині четвертій статті 559 ЦК України) не є строком захисту порушеного права, а є строком існування суб'єктивного права кредитора й суб'єктивного обов'язку поручителя, після закінчення якого вони припиняються. Це означає, що зі збігом цього строку (який є преклюзивним) жодних дій щодо реалізації свого права за договором поруки, у тому числі застосування судових заходів захисту свого права (шляхом пред'явлення позову), кредитор вчиняти не може. З огляду на преклюзивний характер строку поруки й обумовлене цим припинення права кредитора на реалізацію даного виду забезпечення виконання зобов'язань застосоване в другому реченні частини четвертої статті 559 ЦК України словосполучення "пред'явлення вимоги" до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання як умови чинності поруки слід розуміти як пред'явлення кредитором у встановленому законом порядку протягом зазначеного строку саме позовної, а не будь-якої іншої вимоги до поручителя. Зазначене положення при цьому не виключає можливість пред'явлення кредитором до поручителя іншої письмової вимоги про погашення заборгованості за боржника, однак і в такому разі кредитор може звернутися з такою вимогою до суду протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання. Отже, виходячи з положень другого речення частини четвертої статті 559 ЦК України слід дійти висновку про те, що вимогу до поручителя про виконання ним солідарного з боржником зобов'язання за договором повинно бути пред'явлено в судовому порядку в межах строку дії поруки, тобто протягом шести місяців з моменту настання строку погашення чергового платежу за основним зобов'язанням (якщо умовами договору передбачено погашення кредиту періодичними платежами) або з дня, встановленого кредитором для дострокового погашення кредиту в порядку реалізації ним свого права, передбаченого частиною другою статті 1050 ЦК України, або з дня настання строку виконання основного зобов'язання (у разі якщо кредит повинен бути погашений одноразовим платежем). Таким чином, закінчення строку, установленого договором поруки, так само як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов'язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся з позовом до поручителя.

Крім цього, згідно позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016р. № 6-1451цс16, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням. Також треба зазначити, що звернення до суду після спливу передбаченого частиною четвертою статті 559 ЦК України шестимісячного строку не є підставою для відмови в позові у зв'язку зі спливом строку позовної давності, а є підставою для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителя. Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Отже, виходячи з того, що порука - це строкове зобов'язання, і незалежно від того, встановлений строк її дії договором чи законом, його сплив припиняє суб'єктивне право кредитора. Це означає, що строк поруки відноситься до преклюзивних строків. Якщо порука припинилася (у тому числі й на підставі непред'явлення кредитором відповідної вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання), інститут позовної давності застосовано бути не може, тому що право кредитора на пред'явлення вимоги до поручителя та обов'язок поручителя відповідати перед кредитором за порушене позичальником зобов'язання припинилися.

Отже, непред'явлення кредитором вимоги до поручителя протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов'язання у разі, якщо строк дії поруки не встановлено, є підставою для припинення останнього, а отже, і обов'язку поручителя нести солідарну відповідальність перед кредитором разом із боржником за основним зобов'язанням.

У кредитному договорі строк виконання основного зобов'язання чітко визначений - строк повного погашення кредиту є 15 серпня 2014 року.

За таких обставин у банку виникло право пред'явити вимогу до поручителя про виконання порушеного зобов'язання боржника щодо повернення кредиту, починаючи з 15 серпня 2014 року і протягом наступних шести місяців.

Строк поруки не є строком для захисту порушеного права. Це строк існування самого зобов'язання поруки. Таким чином, і право кредитора, і обов'язок поручителя по його закінченні припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, в тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може.

Із матеріалів справи вбачається, що боржник зобов'язався повернути кредит у строк до 15 серпня 2014 року, а оскільки банк звернувся до поручителів з позовом у червні 2015 року, тобто із пропуском зазначеного в частині четвертій статті 559 ЦК України шестимісячного строку, а тому є підстави для відмови в позові у зв'язку з припиненням права кредитора на задоволення своїх вимог за рахунок поручителів.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що при ухваленні судового рішення місцевий суд допустив невідповідність висновків обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального права, тому рішення суду підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення по суті позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307 ч.1 п. 2, 309 ч.1 п. 3,4, 313, 314, 316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 07 червня 2016 року

-скасувати та ухвалити нове рішення по суті позовних вимог.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, третя особа- приватне підприємство "Ювента", про стягнення заборгованості за кредитним договором - відмовити.

Стягнути Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" на користь ОСОБА_4 понесені судові витрати у розмірі 4 019,40 грн. при поданні апеляційної скарги.

Стягнути Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" на користь ОСОБА_5 понесені судові витрати у розмірі 4 019,40 грн. при поданні апеляційної скарги.

Стягнути Публічного акціонерного товариства "Банк"Київська Русь" на користь ОСОБА_6 понесені судові витрати у розмірі 4 019,40 грн. при поданні апеляційної скарги.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і може бути оскаржене безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

С У Д Д І :