Справа № 230/8702/13-ц
Провадження № 2/219/2971/2016
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
11 липня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області
в складі: головуючої судді Чопик О.П.,
при секретарі Чубикало О.А.,
з участю: представника позивача ОСОБА_1,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором,
позивач звернувся до Єнакіївського міського суду Донецької області з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміновації», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що між позивачем, як кредитодавцем, та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», як позичальником, укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року, згідно з яким надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, траншами, зі сплатою 22 проценти річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 490 000 грн. відповідно до графіку та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 13 липня 2012 року на умовах, визначених цим договором. 14 червня 2012 року між банком та позичальником укладено договір про внесення змін №1 до договору про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року, за яким у первісному договорі відбулися зміни щодо графіку погашення заборгованості, змінено процентну ставку на 24 проценти річних та дату кінцевого повернення заборгованості за кредитом до 13 червня 2013 року. З метою забезпечення виконання вказаного основного зобовязання, між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «Проміновації», ОСОБА_3, ОСОБА_4 14 червня 2012 року укладено договори поруки №№04-1050/1-4, 04-1051/1-4, 04-1052/1-4 відповідно, за умовами яких поручителі беруть на себе зобовязання відповідати в повному обсязі перед банком за своєчасне та повне виконання боржником зобовязань за кредитним договором. Стверджує, що позивач виконав умови договору про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року, зі змінами, у повному обсязі, однак позичальник належним чином не виконав зобовязання за цим договором, у звязку з чим станом на 27 квітня 2013 року загальна сума заборгованості перед позивачем становить 577 793,45 грн., яку просить суд стягнути з солідарно з позичальника та кожного з поручителів на його користь, а також вирішити питання про розподіл судового збору.
У подальшому, в процесі розгляду справи, позивач зменшив позовні вимоги. За тих же підстав, провівши перерахунок заборгованості станом на 15 січня 2014 року, просить суд стягнути солідарно з позичальника та кожного з поручителів на його користь 456 144,85 грн. заборгованості за кредитним договором та вирішити питання про розподіл судового збору.
Заочним рішенням Єнакіївського міського суду Донецької області від 05 лютого 2014 року позовні вимоги Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» задоволено. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміновації» на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 кредит» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 14 липня 2011 року в сумі 456 144,85 грн. Стягнуто солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром» та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 кредит» заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 14 липня 2011 року в сумі 456 144,85 грн. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром» «Технопром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміновації», ОСОБА_3 та ОСОБА_4 на користь Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 кредит» судові витрати по сплаті судового збору з кожного по 860,25 грн. (Т.1 а.с.66-67).
18 лютого 2014 року ПАТ «ОСОБА_2 кредит» звернувся до Єнакіївського міського суду Донецької області з заявою про ухвалення додаткового рішення щодо позовних вимог про стягнення заборгованість за договором про надання відновлювальної кредитної лінії від 14.07.2011 року в сумі 456 144,85 грн. солідарно з Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром» та ОСОБА_3 (Т.1 а.с.70-71).
Крім того, ухвалою Єнакіївського міського суду Донецької області від 13 березня 2014 року задоволена заява ОСОБА_4 про перегляд заочного рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 05 лютого 2014 року (Т.1 а.с.72). Заочне рішення Єнакіївського міського суду Донецької області від 05 лютого 2014 року скасовано, справа судом не розглянута.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 14 червня 2016 року (Т.2 а.с.81-85) заяву Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит», подану в порядку Закону України «Про здійснення правосуддя та кримінального провадження у звязку з проведенням антитерористичної операції» задоволено. Прийнято до розгляду справу №230/8702/13-ц, яка перебувала на розгляді в Єнакіївському міському суді Донецької області, за позовом Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміновації», ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором.
Ухвалою Артемівського міськрайонного суду Донецької області від 11 липня 2016 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміновації» про стягнення заборгованості за кредитним договором. Повідомдено Публічне акціонерне товариства «ОСОБА_2 Кредит», що розгляд позовних вимог до Товариства з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром» та Товариства з обмеженою відповідальністю «Проміновації» про стягнення заборгованості за кредитним договором віднесено до юрисдикції господарських судів.
Представник позивача, яка брала участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, позов підтримала, надавши пояснення, аналогічні викладеним у позовній заяві, уточнені позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить позов задовольнити.
Відповідач ОСОБА_3, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений телефонограмою за телефоном, який міститься в матеріалах справи, оголошенням у пресі та на сторінці Артемівського міськрайонного суду Донецької області у розділі «Інформація про виклик до суду сторін, які проживають на не підконтрольній Україні території» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy).
Відповідач ОСОБА_4, зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, в судове засідання не зявився, про час та місце розгляду справи повідомлений оголошенням у пресі та на сторінці Артемівського міськрайонного суду Донецької області у розділі «Інформація про виклик до суду сторін, які проживають на не підконтрольній Україні території» офіційного веб-порталу «Судова влада України» в мережі Інтернет (www.court.gov.ua/sudy).
Відповідачі по справі, належним чином повідомлені у відповідності до вимог частини 9 ст.74 Цивільного процесуального кодексу України, причини неявки суд не повідомили і на підставі частини 2 ст.77 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає, що вони не зявилися у судове засідання без поважних причин. Відповідно до ст.224 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів, проти чого представник позивача не заперечує.
Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.
Судом установлено, що 14 липня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Кредит», як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», як позичальником, укладено договір про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 (далі кредитний договір) (Т.2 а.с.28-32). Пунктом 1.1.1 кредитного договору передбачено, що надання кредиту буде здійснюватись окремими частинами, траншами, зі сплатою 22 проценти річних та комісій, в розмірі та в порядку, визначеному Тарифами на послуги по наданню кредитів, які містяться в Додатку 1 до цього договору, що є невідємною складовою частиною цього договору, в межах максимального ліміту заборгованості до 490 000 грн. і наступним графіком змін максимального ліміту заборгованості: з 14 липня 2011 року максимальний ліміт заборгованості становить 490 000 грн., з 14 травня 2012 року максимальний ліміт заборгованості становить 326 666,67 грн., з 14 червня 2012 року максимальний ліміт заборгованості становить 163 333, 34 грн., та кінцевим терміном повернення заборгованості за кредитом до 13 липня 2012 року на умовах, визначених цим договором. Кредит надається позичальнику на наступні цілі: поповнення обігових коштів.
Моментом (днем) повернення траншу кредиту вважається день зарахування на позичковий рахунок кредитора суми траншу кредиту (п.2.3 кредитного договору).
Термін користування позичальником кожним траншем кредиту не може перевищувати дату повернення кредиту (п.2.4 кредитного договору).
Нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. Сплата процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту щомісячно до пятого числа місяця, наступного за місяцем, за який нараховані проценти, на відповідний рахунок, а також в день повернення заборгованості за кредитом у повній сумі (п.п.2.5, 2.6 кредитного договору).
У разі прострочення позичальником строків сплати процентів та комісій, визначених кредитним договором та Тарифами, а також прострочення строків повернення кредиту, визначених п.п.1.1.1, 2.4, 2.14.3, 3.2.5, 4.4, 5.4 цього договору, позичальник сплачує кредитору пеню в розмірі одного процента в національній валюті України, від несвоєчасно сплаченої суми за кожний день прострочення, але не більше подвійної облікової ставки НБУ, що діяла у період невиконання зобовязань за цим договором (п.4.2 кредитного договору).
У разі порушення позичальником вимог п.п.3.3.2-3.3.17 цього договору, позичальник зобовязаний сплатити кредитору штраф у розмірі пять процентів від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п.1.1.1 цього договору за кожний випадок (п.4.3 кредитного договору).
14 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Кредит», як кредитором, та Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», як позичальником, укладено договір про внесення змін №1 до Договору про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року (Т.2 а.с.33), який є невідємною складовою частиною кредитного договору, та за яким: змінено розмір процентної ставки на 24 % річних з правом перегляду ставки кожні шість місяців користування кредитом; визначено графік погашення суми основної заборгованості щомісячно до 5 числа по 40 840 грн., останнього місяця кредитування 40 760 грн.; змінено кінцевий термін погашення заборгованості за кредитом до 13 червня 2013 року.
З метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором 14 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Кредит», як кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», як позичальником, та ОСОБА_3, як поручителем укладено договір поруки №04-1051/1-4 (Т.2 а.с.36-37). За договором поруки поручитель зобовязується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобовязань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року (з усіма змінами та доповненнями, як укладеними, так і такими, що будуть укладені в майбутньому), а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.
Крім того, з метою забезпечення виконання основного зобовязання за кредитним договором 14 червня 2012 року між Публічним акціонерним товариством «ОСОБА_2 Кредит», як кредитором, Товариством з обмеженою відповідальністю Виробничо-комерційна фірма «Технопром», як позичальником, та ОСОБА_4, як поручителем укладено договір поруки №04-1051/1-4 (Т.2 а.с.38-39). За договором поруки поручитель зобовязується перед кредитором солідарно відповідати за виконання позичальником у повному обсязі зобовязань за Договором про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року (з усіма змінами та доповненнями, як укладеними, так і такими, що будуть укладені в майбутньому), а саме: повернення суми кредиту, сплати відсотків за користування кредитом, комісій, а також можливої неустойки (пені, штрафу) у розмірі та у випадках, передбачених кредитним договором.
13 травня 2013 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 Публічне акціонерне товариство «ОСОБА_2 Кредит» надіслало вимоги №04-11/1148 та №04-11/1147 відповідно (Т.1 а.с.41,42), про виплату 357 101,83 грн. заборгованості за основним кредитним договором станом на 8 травня 2013 року протягом одного робочого дня від дати отримання цього листа кредитора. ОСОБА_4 отримав вимогу 27 травня 2013 року (Т.1 а.с.42 на звороті). Відомості про отримання ОСОБА_3 вимоги відсутні, однак наявні відмітки поштового відділення про надіслання цінного листа на його адресу 13 травня 2013 року (Т.1 а.с.41 на звороті).
Суд також звертає увагу на те, що позивач звернувся до Єнакіївського міського суду Донецької області з позовною заявою від 15 липня 2013 року за вихідним номером 04-11/2446, яка надіслана поштовим відправленням 17 липня 2013 року (Т.1 а.с.22), отримана 27 липня 2013 року (Т.1 а.с.23); ухвалою судді від 29 липня 2013 року відкрито провадження у справі (Т.2 а.с.112-113).
Відповідно до ст.1054 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України).
Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).
Згідно з нормою ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Статтею 554 ЦК України встановлено, що в разі порушення боржником зобовязання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Особи, які спільно дали поруку, відповідають перед кредитором солідарно, якщо інше не встановлено договором поруки.
За змістом укладених між сторонами договорів поруки поручитель та боржник відповідають перед банком як солідарні боржники.
Встановлено, що позивач зобовязання за кредитним договором виконав повністю, про що свідчать виписки по особовому рахунку (Т.2 а.с.53-70). Однак поручителі відповідачі по справі, своїх зобовязань за кредитним договором та договорами поруки належним чином не виконали, про що свідчить відповідна заборгованість зі сплати кредиту, підтверджена належним чином та не спростована жодними доказами. Суд приймає до уваги та вважає таким, що проведений вірно, представлений представником позивача розрахунок заборгованості за кредитним договором (Т.2 а.с.40-52), за яким станом на 15 січня 2014 року за договором про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року існує заборгованість, яка складається з: 281 138 грн. заборгованості за тілом кредиту, 52 970,58 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом. Три проценти річних складають: 703,44 грн. від простроченої суми процентів та 9 673,04 грн. від простроченої суми кредиту та розраховані за формулою: 3% х сума заборгованості х кількість прострочених днів за періоди з 6 липня 2012 року по 14 січня 2014 року/фактична кількість днів у році. Інфляційні втрати складають: 489,17 грн. індексу інфляції за час прострочки зі сплати процентів, 4 121,50 грн. індексу інфляції за час прострочки зі сплати кредиту, які розраховують як різниця добутку суми заборгованості та проценту інфляції за відповідні періоди прострочки і суми заборгованості.
Суд зауважує, що Верховний Суд України у постанові від 29 червня 2016 року №6-272цс16 зробив правовий висновок про те, що у разі неналежного виконання боржником зобовязань за кредитним договором передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України строк предявлення кредитором вимог до поручителя про повернення боргових сум, погашення яких згідно з умовами договору визначено періодичними платежами, повинен обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу.
Однак вказаний правовий висновок застосуванню до правовідносин, що виникли між сторонами, не підлягає, оскільки за обставинами справи №6-272цс16 договором поруки було передбачено, що відповідальність поручителя наступає з наступного дня за датою платежу. При цьому відповідно до договорів поруки від 14 червня 2012 року №№04-1051/1-4, 04-1052/1-4 поручитель зобовязаний: протягом одного робочого дня від дати отримання листа кредитора про невиконання позичальником забезпеченого порукою зобовязання за договором кредиту, виконати відповідне зобовязання шляхом перерахування непогашеної суми кредиту на відповідний рахунок кредитора; у разі невиконання позичальником та поручителем забезпеченого порукою зобовязання відповідати перед кредитором разом із позичальником як солідарні боржники всім своїм майном на яке, згідно з чинним законодавством, може бути звернено стягнення (п.3.1 договорів поруки). Цими договорами не встановлено строку відповідальності поручителів в залежності від здійснення щомісячних платежів позичальником. Відтак підстави вважати поруку припиненою відсутні.
Окрім того, представником позивача здійснено розрахунок: пені за несвоєчасну сплату процентів за період з 15 січня 2013 року по 14 липня 2013 року, що складає 831,35 грн.; пені за несвоєчасне повернення кредиту за період з 15 січня 2013 року по 14 липня 2013 року, що складає 20 501,77 грн.; а також пяти процентів штрафу за прострочку кредиту, що складає 42 858 грн.; пяти процентів штрафу за прострочку процентів, що складає 42 858 грн.
Так, у разі порушення зобовязання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов'язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України).
Відповідно до ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).
Одним із видів порушення зобовязання є прострочення невиконання зобовязання в обумовлений сторонами строк.
Однак цивільно-правова відповідальність це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обовязку новим, або у приєднанні до невиконаного обовязку нового додаткового.
Покладення на боржника нових додаткових обовязків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу).
Відповідно до статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобовязання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов'язання (частина друга статті 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобовязання за кожен день прострочення виконання (частина третя статті 549 ЦК України).
За положеннями статті 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.
Умовами кредитного договору, а саме пунктом 4.2, передбачено застосування пені як виду цивільно-правової відповідальності за порушення строків виконання грошових зобовязань (щодо повернення кредиту, сплати процентів за користування кредитними коштами) по даному договору.
У той самий час, згідно з пунктом 4.3 кредитного договору сторонами передбачена сплата штрафу як виду цивільно-правової відповідальності за порушення зобовязань, зокрема, щодо сплати процентів та комісій в порядку, передбаченому договором, тобто у відповідні строки (п.3.3.5 кредитного договору), а також щодо повернення кредиту в повному обсязі у строки, визначені договором (п.3.3.6 кредитного договором).
Нарахування пені та штрафу саме за порушення строків повернення кредиту та процентів за користування кредитом випливає зі самого розрахунку заборгованості, з позовної заяви, заяви про зменшення позовних вимог та пояснень представника позивача, наданих у судовому засіданні.
Враховуючи вищевикладене та відповідно до статті 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобовязань за кредитним договором свідчить про недотримання положень, закріплених у статті 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення.
Саме до цього зводиться правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 21 жовтня 2015 року по справі №6-2003цс15.
Таким чином, суд вважає безпідставним предявлення вимоги про стягнення пені та штрафу за одне і те ж порушення.
Окрім того, на підставі ч.1 ст.60 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, звільнення від доказування.
Суд зауважує, що за п.4.3 кредитного договору штраф розраховується як пять процентів від суми максимального ліміту кредиту, визначеного п.1.1.1 цього договору, за кожний випадок. Проте у представленому розрахунку заборгованості штрафи за прострочку кредиту та процентів є однаковими та розраховані як пять процентів річних від суми простроченої заборгованості станом на 5 січня 2013 року, 5 лютого 2013 року, 5 березня 2013 року, 5 квітня 2013 року, 5 травня 2013 року, 13 червня 2013 року. При цьому, представник позивача в судовому засіданні пояснила що, дійсно, нарахування штрафу здійснювалось не у відповідності до п.4.3 кредитного договору, оскільки тоді сума була б занадто великою, а, з огляду на лояльний підхід до клієнта, оскільки банк зацікавлений у виплаті клієнтом хоча б якоїсь суми штрафу, такий був розрахований від суми простроченої заборгованості.
За таких обставин, суд приходить до висновку про необґрунтованість вимог позивача про стягнення штрафу. Водночас вимоги про стягнення з відповідачів, як поручителів, суми заборгованості за тілом кредиту, за процентами за користування кредитом, трьох процентів річних та індексу інфляції, а також пені за порушення строків повернення кредиту та процентів є підставними.
З огляду на викладене, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково, оскільки відповідачі належним чином не виконали зобовязання за договорами поруки як забезпечення виконання зобовязання за основним договором про надання відновлювальної кредитної лінії №101Ю/2011/05-1524/2-1 від 14 липня 2011 року, внаслідок чого виникла заборгованість перед позивачем, яка включає в себе: 281 138 грн. заборгованості за тілом кредиту, 52 970,58 грн. заборгованості за процентами за користування кредитом, 831,35 грн. пені за несвоєчасну сплату процентів, 20 501,77 грн. пені за несвоєчасне повернення кредиту, 703,44 грн. трьох процентів річних за прострочення суми процентів, 9 673,04 грн. трьох процентів річних за прострочення суми кредиту, 489,17 грн. індексу інфляції за час прострочки по сплаті процентів, 4 121,50 грн. індексу інфляції за час прострочки по сплаті кредиту, що в сумі складає 370 428,85 грн., станом на 15 січня 2014 року, що підтверджується представленими суду письмовими доказами та поясненнями представника позивача. У задоволенні позовних вимог про стягнення штрафу слід відмовити. Крім того, з відповідачів підлягають стягненню на користь держави судові витрати - сплачений судовий збір пропорційно розміру задоволеної частини позовних вимог. Суд враховує, що оригінал платіжного доручення втрачено, однак з представлених матеріалів, судових рішень Єнакіївського міського суду Донецької області вбачається сплата позивачем при зверненні до суду у липні 2013 року 3 441 грн. судового збору.
Також суд звертає увагу на те, що повторне заочне рішення, прийняте у цій справі, підлягає оскарженню в загальною порядку, що передбачено частиною третьою статті 232 Цивільного процесуального кодексу України, та відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 23 грудня 2015 року №6-2478цс15.
Керуючись ст.ст. 10, 11, 31, 60, 88, 169, 208, 209, 212, 214, 215, 218, 224, 360-7 Цивільного процесуального кодексу України, з урахуванням ст.ст.526, 554, 610, 611, 629, 1048, 1054 ЦК України, суд
позов Публічного акціонерного товариства «ОСОБА_2 Кредит» до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.
У задоволенні вимог про стягнення штрафу відмовити.
Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик