Справа № 520/8581/16-ц
Провадження № 2/520/4104/16
Київський районний суд м. Одеси у складі:
Головуючого - судді Куриленко О.М.,
за участю секретаря Баранової Ю.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки,
20 липня 2016 року позивач звернулась до суду з позовом, який в подальшому уточнила та згідно редакції від 14.09.2016 року просила ухвалити рішення, яким: звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) права на укладання договору купівлі-продажу квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі, яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою - 56,7 кв.м. на користь будь-яких осіб у відповідності до процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку»; зазначити загальний розмір суми стягнення за рахунок предмета іпотеки у сумі 2 129 859 (два мільйона сто двадцять девять тисяч вісімсот пятдесят девять) грн. 21 коп., який складається з суми позики в розмірі 1 079 055 (один мільйон сімдесят дев'ять тисяч п'ятдесят п'ять) грн., 3% річних в сумі 97 292 (девяносто сім тисяч двісті девяносто дві) грн. 33 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в сумі 953 511 (девятсот пятдесят три тисячі пятсот одинадцять) грн. 88 коп.; до укладення договору купівлі-продажу квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі, зобов'язати ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2) передати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) квартиру №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі в її управління; визначити початкову ціну квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі, для її подальшої реалізації в розмірі 1 408 214 (один мільйон чотириста вісім тисяч двісті чотирнадцять) грн.; виселить всіх мешканців з квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі; стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) судові витрати.
Свої вимоги мотивувала тим, що в забезпечення виконання зобовязання, що виникло на підставі Договору позики від 25.03.2013 року, цього ж дня ОСОБА_2 з одного боку, а ОСОБА_3 та ОСОБА_1 з іншого, уклали іпотечний договір, предметом якого є квартира №201 будинку № 16/8 по Фонтанській дорозі в м. Одесі, яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою 56, 7 кв.м.
Позивач стверджує, що на теперішній час відповідач свої зобов'язання щодо погашення заборгованості по наданій позиці належним чином не виконує, в результаті чого має заборгованість, що і стало підставою, для звернення до суду з даним позовом.
Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.74, 76, 77 ЦПК України.
У судове засідання зявився представник позивача ОСОБА_1 ОСОБА_3, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві, проти заочного рішення не заперечував.
Відповідач по справі ОСОБА_2 в судове засідання не зявилась, про час та місце його проведення сповіщалась належним чином, причини неявки суду не повідомила, заяв та клопотань про відкладення слухання справи від неї до суду не надходило.
При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, яка сповіщена про розгляд справи належним чином, від якої не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, зі згодою представника позивача, що відповідає положенням ст. 224 ЦПК України, так як надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.
Відповідно до ст. 225 ЦПК України Київським районним судом м. Одеси була постановлена ухвала про заочний розгляд справи.
Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного.
Правовідносини між сторонами врегульовані Цивільним Кодексом України, зобовязаннями щодо кредитного договору.
В судовому засіданні встановлено, що 25 березня 2013 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 було посвідчено Договір позики, відповідно до умов якого (п.1) ОСОБА_3, ОСОБА_1, що виступають в якості Позикодавців при укладанні цього договору передали у власність Позичальника, яким є ОСОБА_2, до двадцять пятого липня дві тисячі тринадцятого року грошові кошти у розмірі 1 079 055 гривень, що еквівалентно 135 000 доларів США по курсу НБУ (100 доларів США 799, 30 гривень 25.03.2013 року), таким чином ОСОБА_3 передав 279 755 гривень, що еквівалентно 35 000 доларів США по курсу НБУ (100 доларів США 799,30 гривень 25.03.2013 року) та ОСОБА_1 передала 799 300 гривень, що еквівалентно 100 000 доларів США по курсу НБУ (100 доларів США 799, 30 гривень 25.03.2013 року). Передачу грошей здійснено до підписання цього договору.
Згідно п. 2 Договору Позичальник зобовязався повернути Позикодавцям одержані у позику грошові кошти до двадцять пятого липня дві тисячі тринадцятого року у порядку та на умовах, передбачених цим договором.
У відповідності до п. 3 даного Договору, за домовленістю сторін позика ця вважається безпроцентною.
А в пункті 7 Договору сторони погодили, що у разі якщо Позичальник своєчасно не поверне суму позики, він зобовязується сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу.
Відповідно до ст. 509 ЦК України зобовязанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язаний вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обовязку.
У разі порушення зобов'язання відповідно до ст.611 ЦК України настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Згідно ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (ч. 2 ст. 1047 ЦК України).
Відповідно до ч.1 ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлено договором. При цьому боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.
З метою забезпечення повного і своєчасного виконання боргових зобов'язань за вищевказаним Договором позики, 25 березня 2013 року між ОСОБА_2, з одного боку, та ОСОБА_3, ОСОБА_1 з іншого, був укладений Іпотечний договір, що був посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, зареєстрований в реєстрі за № 640.
Так, відповідно до пункту 1 Іпотечного договору встановлено, що цим договором забезпечується виконання зобовязань, що виникло на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4, 25.03.2013 року за реєстровим № 639, укладеного Іпотекодавцем із Іпотекодержателями на суму у розмірі 1 079 055 (один мільйон сімдесят девять тисяч пятдесят пять) гривень, що еквівалентно 135 000 (сто тридцять пять тисячам) доларів США по курсу НБУ (100 доларів США 799, 30 гривень 25.03.2013 року).
Пунктом 2 встановлено, що предметом іпотеки є квартира під № 201 у будинку під № 16/8 по Фонтанській дорозі (вулиця Перекопської дивізії) в місті Одесі, яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою 56,7 кв.м.
Вказана квартира є власністю Іпотекодавця і належить їй на підставі Свідоцтва про право власності на квартиру № 201, виданого Виконавчим комітетом Одеської міської ради 14.12.2009 року, бланк САС № 842845.
Згідно п. 3 Договору, сторони оцінюють предмет іпотеки в суму 1 408 214 гривень, що відповідає висновку про оцінку нерухомого майна, виданого 25.03.2013 року Фізичною особою-підприємцем ОСОБА_5.
Відповідно до п. 16 цього Договору, у разі невиконання Іпотекодавцем у строк до двадцять пятого липня дві тисячі тринадцятого року зобовязання, Сторони домовилися про те, що звернення стягнення та реалізація заставленого майна у разі звернення стягнення на нього може бути здійснено шляхом, передбаченим Законом України «Про іпотеку».
Відповідно до ч.1 ст. 546 ЦК України виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою (пеня, штрафи), порукою, гарантією, заставою, тощо, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання
Відповідно до ч.1 ст. 575 ЦПК України, іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи
Відповідно до ч.3 ст. 1 ЗУ «Про іпотеку», іпотека - вид забезпечення виконання зобов'язання нерухомим майном що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов'язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом.
Відповідно до ст. 7 Закону України "Про іпотеку" за рахунок предмета іпотеки іпотеко держатель має право задовольнити свою вимогу за основним зобов'язанням у повному обсязі або в частині, встановленій іпотечним договором, що визначена на час виконання цієї вимоги, включаючи сплату процентів, неустойки, основної суми боргу та будь-якого збільшення цієї суми, яке було прямо передбачене умовами договору, що обумовлює основне зобов'язання.
В подальшому, 20 серпня 2015 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_1 було укладено договір відступлення права вимоги (цесія), посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за №1965.
Відповідно до умов вказаного договору Цедент ОСОБА_3 передає, а Цесіонарій ОСОБА_1 приймає право вимоги за Договором позики від 25 березня 2013 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрований в реєстрі за № 639, в частині де Позикодавцем є Цедент, а боржником ОСОБА_2.
Пунктом 2 даного Договору встановлено, що сума за Договором позики складає 279 755 гривень.
Згідно до п. 4 Договору, відступлення права вимоги за Договором позики розповсюджується в повному обсязі та на умовах, які існують на момент відступлення права вимоги, включаючи право вимоги за основним зобовязанням по поверненню позики з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми
Відповідно до ст.. 512 ЦК України кредитор у зобов'язанні може бути замінений іншою особою внаслідок: передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); правонаступництва; виконання обов'язку боржника поручителем або заставодавцем (майновим поручителем); виконання обов'язку боржника третьою особою . Кредитор у зобов'язанні може бути замінений також в інших випадках, встановлених законом. Кредитор у зобов'язанні не може бути замінений, якщо це встановлено договором або законом.
Відповідно ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов'язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Судом встановлено, що у порушення умов договору відповідач не надала своєчасно позивачу грошові кошти для погашення заборгованості за Договором позики. Таким чином, у порушення умов договору, а також ст.ст.509, 526, 1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконала.
Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобовязання, на вимогу кредитора зобовязаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Отже на теперішній час борг за договором позики залишається не погашеним, розмір заборгованості становить 2 129 859, 21 гривень, з яких: 1 079 055 гривень - сума основного боргу; 97 292, 33 гривень - сума 5 % річних ; 953 511, 88 гривень сума індексу інфляцій.
Відповідно до ст. 12 Закону України "Про іпотеку" у разі порушення іпотекодавецм обов'язків, встановлених іпотечним договором, іпотеко держатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов'язання, а в разі його невиконання-звернути стягнення на предмет іпотеки.
Відповідно до ст. 33 Закону України "Про іпотеку" у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов'язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов'язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя
Відповідно до ст. 38 Закону України "Про іпотеку" якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотеко держателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, іпотеко держатель зобов'язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотеко держатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Протягом тридцяти денного строку з дня отримання такого повідомлення особа, яка має зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки,вправі письмово повідомити іпотеко держателя про свій намір купити предмет іпотеки. З дні отримання іпотекодержателем цього повідомлення вказана особа набуває переважне право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя. Якщо таких повідомлення надійшло декілька, право на придбання предмета іпотеки у іпотекодержателя належить особі, яка має вищий пріоритет своїх зареєстрованих прав чи вимог. Якщо особа, яка висловила намір придбати предмет іпотеки, ухиляється або з інших причин не вчиняє дій до укладання договору купівлі-продажу предмета іпотеки з іпотеко держателем протягом 5 днів після закінчення вказаного вище тридцяти денного строку, вона втрачає право на придбання предмета іпотеки. Це право переходить до інших осіб, які висловили намір придбати предмет іпотеки, відповідно до пріоритету ії прав і вимог. Якщо особи, які мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, не висловили наміру його придбати, іпотеко держатель вправі продати предмет іпотеки будь-якій інший особі на власний розсуд. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладення договору купівлі-продажу здійснюються іпотеко держателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотеко держателя, що передбачає право іпотеко держателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Ціна продажу предмета іпотеки встановлюється за згодою між іпотекодавцем і іпотекодержателем або на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед іншими особами згідно з пріоритетом та розміром їх зареєстрованих прав чи вимог та перед іпотекодавцем в останню чергу за відшкодування різниці між ціною продажу предмета іпотеки та звичайною ціною на нього. Розподіл коштів від продажу предмета іпотеки між іпотеко держателем та іншими особами, що мають зареєстровані права чи вимоги на предмет іпотеки, здійснюється відповідно до встановленого пріоритету та розміру цих прав чи вимог. Решта виручки повертається іпотекодавцю. Іпотекодержатель, який реалізував предмет іпотеки, надсилає іпотекодавцю, боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, та іншим іпотеко держателям звіт про розподіл коштів від продажу предмета іпотеки. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов'язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та з наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. Договір купівлі-продажу предмета іпотеки, укладений відповідно до цієї статті, є правовою підставою для реєстрації права власності покупця на нерухоме майно, що було предметом іпотеки.
Відповідно до ст. 39 Закону України "Про іпотеку" У разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; опис нерухомого майна, за рахунок якого підлягають задоволенню вимоги іпотекодержателя; заходи щодо забезпечення збереження предмета іпотеки або передачі його в управління на період до його реалізації, якщо такі необхідні; спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону; пріоритет та розмір вимог інших кредиторів, які підлягають задоволенню з вартості предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації. Одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Як роз'яснено у п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30.03.2012 р. № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», резолютивна частина рішення суду в разі задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки має відповідати вимогам як статті 39 Закону України «Про іпотеку», так і положенням пункту 4 частини першої статті 215 ЦПК України. Зокрема, у ньому в обов'язковому порядку має зазначатись: загальний розмір вимог та всі його складові, що підлягають сплаті іпотекодержателю з вартості предмета іпотеки; спосіб реалізації предмета іпотеки - шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки; початкова ціна предмета іпотеки для його подальшої реалізації
Суд вважає можливим визначити спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом надання права іпотекодержателю на продаж предмета іпотеки, визнавши початкову ціну у розмірі визначеному сторонами в договорі, а саме в сумі 1 408 214 гривень.
Відповідно до ст. 39 ЗУ «Про іпотеку» одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки суд за заявою іпотекодержателя виносить рішення про виселення мешканців за наявності підстав, передбачених законом, якщо предметом іпотеки є житловий будинок або житлове приміщення.
Відповідно до ст. 40 ЗУ «Про іпотеку» звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення є підставою для виселення всіх мешканців, за винятком наймачів та членів їх сімей. Виселення проводиться у порядку, встановленому законом. Після прийняття рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок чи житлове приміщення шляхом позасудового врегулювання на підставі договору всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок чи житлове приміщення протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги. Якщо мешканці не звільняють житловий будинок або житлове приміщення у встановлений або інший погоджений сторонами строк добровільно, їх примусове виселення здійснюється на підставі рішення суду. Особи, які проживають у зазначених приміщеннях на умовах договору найму (оренди), якщо: договір найму (оренди) був укладений до моменту укладення іпотечного договору і про наявність такого договору було доведено до відома іпотекодержателя або такий договір був зареєстрований у встановленому закономпорядку; договір найму (оренди) був укладений після укладення іпотечного договору за згодою іпотекодержателя
Відповідно до ст. 109 ЖК України виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку.
Відповідно до ст. 13 ЦК України цивільні права особа здійснює у межах, наданих їй договором або актами цивільного законодавства. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до ст. 14 ЦК України цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства.
Відповідно до п. 43 Постанови Пленуму ВСУ №5 від 30.03.2012 року «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин», за заявою іпотекодержателя одночасно з рішенням про звернення стягнення на предмет іпотеки за наявності підстав, передбачених законом, суд ухвалює рішення про виселення мешканців цього житлового будинку чи житлового приміщення.
Таким чином, суд вважає, що у зв'язку з порушенням Відповідачем умов договору позики є підстави для задоволення позовних вимог щодо виселення Відповідача та усіх інших мешканців, які проживають і зареєстровані за вказаною адресою з жилого приміщення, яке є предметом іпотеки.
Порядок виконання рішення про виселення боржника передбачений ст.78 Закону України «Про виконавче провадження». Частина 4 названої статті встановлює, що виселення полягає у звільненні приміщення, зазначеного у виконавчому документі, від особи (осіб), яка виселяється, її майна, домашніх тварин та у забороні такій особі користуватися цим приміщенням. Примусовому виселенню підлягають виключно особи, зазначені у виконавчому листі.
Крім того відповідно до пункту 8 частини 1 статті 346 Цивільного кодексу України право власності на майно припиняється у разі звернення стягнення на нього за зобовязаннями власника.
Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, а від так підлягають задоволенню в повному обсязі.
У відповідності до ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено.
Отже, з відповідача ОСОБА_2 як з позичальника на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подані позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 6 890 гривень.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 11, 317, 346, 509, 512, 514, 525, 526, 530, 549, 527, 575, 585, 624, 625, 1050, ЦК України, ст. ст. 7, 33, 35, 36, 37, 38, 39, 40 ЗУ «Про іпотеку», 109, 116 ЖК України, ст. ст. 10, 11, 57, 60, 61, ч. 1 ст. 77, 212-215, 218, 224-228 ЦПК України, суд,-
Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про звернення стягнення на предмет іпотеки - задовольнити.
Звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом надання ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) права на укладання договору купівлі-продажу квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі, яка в цілому складається з трьох кімнат, загальною площею 112,0 кв.м., у тому числі житловою - 56,7 кв.м. на користь будь-яких осіб у відповідності до процедури продажу, встановленої статтею 38 Закону України «Про іпотеку».
Зазначити загальний розмір суми стягнення за рахунок предмета іпотеки у сумі 2 129 859 (два мільйона сто двадцять девять тисяч вісімсот пятдесят девять) грн. 21 коп., який складається з суми позики в розмірі 1 079 055 (один мільйон сімдесят дев'ять тисяч п'ятдесят п'ять) грн., 3% річних в сумі 97 292 (девяносто сім тисяч двісті девяносто дві) грн. 33 коп. та інфляційне збільшення суми боргу в сумі 953 511 (девятсот пятдесят три тисячі пятсот одинадцять) грн. 88 коп.
До укладення договору купівлі-продажу квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі, зобов'язати ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2) передати ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) квартиру №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі в її управління.
Визначити початкову ціну квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі, для її подальшої реалізації в розмірі 1 408 214 (один мільйон чотириста вісім тисяч двісті чотирнадцять) гривень.
Висилити всіх мешканців з квартири №201 будинку №16/8 по Фонтанській дорозі в м.Одесі.
Стягнути з ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_2) на користь ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платників податків НОМЕР_1) судові витрати у розмірі 6 890 (шість тисяч вісімсот девяносто) гривень.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Суддя Куриленко О. М.