Справа № 202/2145/16-ц
Провадження № 2/0202/1401/2016
УХВАЛА

22 грудня 2016 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді: Бєсєди Г.В.

при секретарі: Голін Я.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська заяву представників відповідачів про закриття провадження у цивільній справі за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності,-

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Індустріального районного суду м. Дніпропетровська знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності.

Через канцелярію суду представник відповідача ОСОБА_3 адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради подав клопотання про закриття провадження у справі, мотивуючи його тим, що виходячи зі змісту позовної заяви ОСОБА_1 оскаржує дії та рішення державного реєстратора, а тому розгляд відповідної справи повинен здійснюватися за правилами адміністративного судочинства, а справа повинна бути закрита на підставі п. 1. ч. 1 ст. 205 ЦПК України.

У судовому засіданні представник ОСОБА_3 адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Також в судовому засіданні було заявлено клопотання відповідачем ОСОБА_4 та його представником про закриття провадження у справі на підставі п. 1. ч. 1 ст. 205 ЦПК України, в якому останні наголошували на положення ст. 17 КАС України, ст. ст. 5, 10 Закону України «Про місцеве самоврядування», розяснення, які містяться в постанові Пленуму Вищого адміністративного суду України «Про окремі питання юрисдикції адміністративних судів» № 8 від 20 травня 2013 року.

Представник позивача та позивач просили суд відмовити в задоволенні клопотання, зазначаючи, що спір належить розглядати в порядку цивільного судочинства.

Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Положеннями ст. 15 ЦПК України передбачено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 17 КАС України юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

Виходячи з матеріалів цивільної справи предметом спору є визнання недійсним свідоцтва про право власності ОСОБА_4 на 45/100 частин домоволодіння № 44 по вул. Ванцетті в м. Дніпро, визнання рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про реєстрацією за ОСОБА_2 права власності на домоволодіння та скасування державної реєстрації права власності ОСОБА_2 на 45/100 частини зазначеного домоволодіння на підставі ст. 357, 358, 386, 391, 393 ЦК України.

Тобто ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом не про оскарження дій субєкта власних повноважень, а для захисту, як вона вважає, свого права власності.

Як розяснено в пункті 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ»№ 3 від 01 березня 2013 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно, видане відповідно до закону, належить до документів, на підставі яких згідно зі статтею 19 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" провадиться реєстрація права власності, яке вони посвідчують. У зв'язку із цим суд відповідно до частини першої статті 21, статті 393 ЦК може визнати незаконним і скасувати такий акт, виданий владним органом, повністю або частково, якщо він суперечить актам цивільного законодавства та порушує цивільні права або інтереси. Такі спори за участю фізичних осіб розглядаються в порядку цивільного судочинства.

Враховуючи вказане суд вважає, що вказаний спір повинен розглядатись в порядку цивільного судочинства.

Керуючись ст. 15, п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні клопотання представників відповідачів про закриття провадження у цивільній справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 205 ЦПК України за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпропетровської міської ради про визнання недійсним свідоцтва про право власності, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, скасування державної реєстрації права власності відмовити.

Ухвала окремо від рішення суду оскарженню не підлягає.

Суддя: Г.В. Бєсєда