Справа № 738/1338/16-ц
№ провадження 2/738/343/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 вересня 2016 року м. Мена

Менський районний суд Чернігівської області в складi:

суддi ОСОБА_1,

секретаря судового засідання Костюк І.А.,

з участю сторін,

представника позивача - ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у вiдкритому судовому засiданнi в залі суду м. Мена Чернiгiвської областi цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу,

В С Т А Н О В И В:

У червні 2016 року до Менського районного суду звернулась ОСОБА_4 з позовною заявою до ОСОБА_5 про стягнення боргу. Позов мотивовано тим, що 01 червня 2013 року ОСОБА_5 надав їй розписку, в якій визнав той факт, що винен позивачці гроші в сумі 60000 грн та зобовязався виплатити їх протягом трьох років, тобто до 01 червня 2016 року. У вказаний строк відповідач борг не повернув. Під будь яким приводом ухиляється від виконання свого зобовязання. В звязку з цим, позивачка для захисту свої прав звернулась до суду та просить стягнути з відповідача на її користь борг в сумі 60000 грн, та сплачений судовий збір.

В судовому засіданні позивачка підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та показала, що гроші їй дала її мати, а вона їх передала відповідачеві. В цей час вони були подружжям, проживали разом. Позивачка наполягала на задоволенні позовних вимог. Після перерви в судове засідання не зявилась, просила справу розглядати без її участі.

Представник позивачки в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві та просила їх задовольнити.

Відповідач в судовому засіданні позовних вимог не визнав, заперечував, що він писав розписку. Вважає позовні вимоги не обґрунтованими, безпідставними, тому просив відмовити в їх задоволенні.

Представник відповідача в судовому засіданні позовних вимог не визнав, посилаючись на вимоги діючого законодавства та, у звязку з недотриманням вимог щодо оформлення розписки, просив суд відмовити в задоволенні позову.

Свідок ОСОБА_6 в судовому засіданні показала, що позивачка її донька, відповідач бувший зять. Свідок давала гроші в розмірі 60 тис. грн. своїй доньці ОСОБА_4 Того, що позивачка передавала їх відповідачу свідок не бачила, проте донька їй розповідала, що гроші витратили на будівельні матеріали для житлового будинку, в якому вони тоді проживали з відповідачем однією сімєю.

Свідок ОСОБА_7 в судовому засіданні показала, що відповідач її син, позивачка колишня невістка. Про розписку вона нічого не знала, їй син розповідав, що якщо він дасть позивачці 60 тис. грн.., то вона піде з будинку. Будинок купувала свідок для свого сина.

Заслухавши пояснення позивачки, її представника, відповідача та його представника, враховуючи покази свідків, дослідивши подані документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 4 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

Згідно ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобовязується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики).

Відповідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобовязаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти) у такій самій сумі або речі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Як зазначається в ст. 1047 Цивільного кодексу України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Таким чином, основним доказом в даній справі є розписка, яка відповідно до вимог чинного законодавства, повинна бути власноручно написана боржником, про те, що він дійсно взяв у борг певну суму грошових коштів і зобовязується їх повернути до вказаної в розписці дати. В розписці, поряд із сумою боргу, обовязково повинні вказуватись прізвище, імя, по-батькові особи яка дає в борг (позикодавець) та особи, яка бере в борг (боржник), що дозволяє точно ідентифікувати боржника і позикодавця. Важливим моментом є те, що позичальник має обовязково вказати, що гроші не просто беруться, а беруться в борг.

Відсутність будь-якого з перерахованих вище реквізитів призводить до того, що даний документ фактично втрачає свою доказову цінність.

Відповідно ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Стаття 213 ЦПК України передбачає, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

З урахуванням вищевказаного, а також того, що в судовому засіданні позивачкою та її представником не доведено, що відповідач брав у неї в борг вказану в позовній заяві суму, дана інформації не міститься в тексті розписки (а.с.5), тому суд, на підставі наданих доказів в їх сукупності, системного аналізу положень законодавства України, приходить до висновку, про відмову в задоволенні позову ОСОБА_4 в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 509, 612, 625 ЦК України ст. 57, 58, 59, 60, 209, 212, 215 ЦПК України, суд,-

В И Р I Ш И В:

В задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про стягнення боргу - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Чернігівської області через Менський районний суд шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з моменту його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Т.Г. Сова