У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Рівненської області в складі :

головуючого судді Григоренка М.П.,

суддів : Рожина Ю.М., Хилевича С.В.

секретар судового засідання Шептицька С.С., за участю позивача та його представника ОСОБА_1, розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення 3% річних, інфляції, курсової різниці та моральної шкоди,

В С Т А Н О В И Л А :

Рішенням Рівненського міського суду від 29 вересня 2015 року позов ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення 3% річних, інфляції, курсової різниці та моральної шкоди було задоволено частково та стягнуто солідарно з ОСОБА_2 та ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 три проценти річних, в сумі 22798 грн. 03 коп., інфляційні втрати в сумі 201344 грн., а всього - 224142 грн. 03 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 456 грн. 75 коп. у відшкодування судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 456 грн. 75 коп. у відшкодування судових витрат.

_____________________________________________________________________

Провадження № 22-ц/787/1275/2016 Головуючий у 1 інстанції : Бучко Т.М.

Доповідач : Григоренко М.П.

Не погодившись із вказаним рішенням в частині стягнення інфляційних втрат, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій покликався на незаконність рішення суду першої інстанції в цій частині, оскільки сплата боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції поширюється лише на випадки прострочення виконання грошового зобовязання у гривнях. Іноземна валюта, яка була предметом позики, а саме 44000 доларів США, індексації не підлягає.

Просив скасувати оскаржуване рішення в частині стягнення з ОСОБА_2 інфляційних коштів в розмірі 201344 грн. та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову за його безпідставністю, а також змінити резолютивну частину оскаржуваного рішення щодо підстави відмови у задоволенні позову про стягнення моральної шкоди з підстав недоведеності, на безпідставність позовних вимог.

В запереченнях на апеляційну скаргу ОСОБА_3 вказував, що оскаржуване рішення вважає законним та обґрунтованим, а тому просить залишити його без змін.

Рішенням Апеляційного суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року апеляційну скаргу ОСОБА_2 задоволено частково.

Рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2015 року в частині задоволення позовної вимоги ОСОБА_3 про стягнення інфляційних втрат скасовано.

Відмовлено ОСОБА_3 у задоволенні вимог про стягнення солідарно з ОСОБА_2, ОСОБА_4 інфляційних втрат та моральної шкоди за їх безпідставності.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 49 грн. 14 коп. у рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 49 грн. 14 коп. у рахунок відшкодування понесених ним судових витрат.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 4019 грн. 40 коп. у рахунок відшкодування понесених ним судових витрат за розгляд справи судом апеляційної інстанції.

Відмовлено представнику ОСОБА_2 адвокату ОСОБА_5 у стягненні з ОСОБА_3 на його користь 5000 грн. за представництво інтересів в апеляційному суді.

У решті рішення суду залишено без змін.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 червня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_3 задоволено частково.

Рішення Апеляційного суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року в частині вирішення спору за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань та розподілу судових витрат скасовано, справу у вказаній частині передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

В іншій частині рішення Апеляційного суду Рівненської області від 26 листопада 2015 року залишено без змін.

В ході апеляційного розгляду справи позивач та його представник просили відхилити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції залишити без змін.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, в тій частині яка підлягає перегляду при новому апеляційному розгляді, підлягає відхиленню.

Ухвалюючи у справі судове рішення про стягнення з відповідачів у солідарному порядку на користь позивача інфляційні втрати у звязку із невиконанням зобов'язання, встановленого судовим рішенням у грошовій одиниці України - гривні, суд першої інстанції виходив з того, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржниками у справі в повному обсязі, не припиняє правовідносин сторін грошового зобов'язання, не звільняє боржників від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України.

Даний висновок суду першої інстанції відповідає фактичним обставинам справи, наявним у справі доказам та ґрунтується на законі.

Доводи апеляційної скарги також не спростовують правильність висновків суду першої інстанції в цій частині.

Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов'язання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Згідно зі ст. 599 ЦК України зобов'язання припиняється виконанням, проведеним належним чином.

Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов'язання.

У абзацах 1, 2 п. 17 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30 березня 2012 року № 5 "Про практику розгляду судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" судам роз'яснено, що зобов'язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК України ). Такі підстави, зокрема, зазначені у ст. ст. 599-601, 604-609 ЦК України. Наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносин сторін кредитного договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 ЦК України, оскільки зобов'язання залишається невиконаним належним чином відповідно до вимог статей 526, 599 ЦК України.

З даного питання свою правову позицію висловив Верховний Суд України у постанові від 27 січня 2016 року, справа № 6-771цс15, яка зводиться до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

За змістом ст. 1 Закону України від 3 липня 1991 року № 1282-ХІІ "Про індексацію грошових доходів населення" індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Державним комітетом статистики України, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, а іноземна валюта, яка була предметом договору, індексації не підлягає.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України щодо сплати боргу з урахування встановленого індексу інфляції поширюються лише на випадки прострочення грошового зобов'язання, визначеного у гривнях.

Звертаючись до суду з позовом, ОСОБА_3 в тому числі просив суд стягнути з відповідачів збитки у вигляді індексу інфляції за період невиконання рішення суду, яким на відповідачів покладено обов'язок по сплаті позивачеві боргу, визначеного у грошовій одиниці України - гривні. Питання про стягнення індексу інфляції за період існування між сторонами у справі грошового зобов'язання в іноземній валюті - доларах США, позивачем не ставилося.

Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти.

Норми ч. 2 ст. 625 ЦК України визначають спеціальні правові наслідки прострочення виконання грошових зобов'язань. Таких наслідків є декілька. В будь-якому випадку боржник зобов'язаний відшкодувати кредиторові завдані збитки. До одного з різновидів збитків, у розумінні ч. 2 ст. 625 ЦК України, віднесено компенсацію кредиторові різниці за зниження купівельної спроможності гривні за період: з початку прострочення грошового зобов'язання, до моменту його виконання - офіційний індекс інфляції.

Таким чином, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції були правильно, всебічно і повно встановлені обставини справи, характер правовідносин, які виникли між сторонами та застосовано правові норми, які підлягали застосуванню при вирішенні даного спору щодо стягнення інфляційних втрат, в звязку із чим рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2015 року в цій частині підлягає залишенню без змін, як ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-314, 315 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 в частині оскарження рішення Рівненського міського суду від 29 вересня 2015 року щодо вирішення спору за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, ОСОБА_4 про стягнення інфляційних нарахувань та розподілу судових витрат відхилити та залишити в цій частині вказане судове рішення без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають право оскаржити ухвалу апеляційного суду та рішення суду першої інстанції до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили ухвали апеляційної інстанції.

Головуючий М.П. Григоренко

Судді : Ю.М. Рожин

ОСОБА_6