АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючого: ОСОБА_2,

суддів: ОСОБА_3, ОСОБА_4,

за участі секретаря: ОСОБА_5,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_6 до публічного акціонерного товариства комерційного банку "ПриватБанк" про визнання кредитного договору недійсним, -

ВСТАНОВИЛА:

У листопаді 2015 року позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, посилаючись на те, що 26 травня 2006 року між ним та відповідачем укладено кредитний договір №DNC0GK00000023, відповідно до умов якого відповідачу надано кредит у розмірі 11000,00 доларів США строком до 04 грудня 2018 року. Відповідач зобов'язався повернути кредит та сплатити відсотки за кредитними коштами в строки та в порядку, встановленим кредитним договором.

З метою забезпечення виконання вказаного кредитного договору, 05 грудня 2007 року між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ОСОБА_7 був укладений договір поруки. Відповідно до п.4 Договору, у разі невиконання боржником зобовязань за кредитним договором, боржник та поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

У звязку з неналежним виконанням умов договору, утворилась заборгованість станом на 17 грудня 2015 року, яка становить: по кредиту та процентам у розмірі 30574,34 доларів США, що еквівалентно 718802,73 грн., з яких: 9900,87 доларів США заборгованість за кредитом; 8035,78 доларів США заборгованість по процентам; 1432,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 11205,49 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

У березні 2016 року ОСОБА_8 звернувся зі зустрічним позовом про визнання кредитного договору недійсним, посилаючись на те, що цей договір укладений під впливом обману з боку ПАТ КБ «ПриватБанк».

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_6 про стягнення заборгованості задоволено частково

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором №DNC0GK00000023 від 17 грудня 2015 року в розмірі 710639 (сімсот десять тисяч шістсот тридцять девять) гривень 69 копійок, з якої: 9900,87 доларів США, що еквівалентно 248016,80. заборгованість за сумою кредиту; 8035,78 доларів США, що еквівалентно 201296,28 грн. заборгованість по процентам; 9000 доларів США, що еквівалентно 225450 грн. сума пені; 1432,20 доларів США, що еквівалентно 35876,61 грн. заборгованість по сплаті комісії.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» судові витрати у вигляді сплаченого судового збору у розмірі 10659 (десять тисяч шістсот пятдесят девять) гривень 60 копійок.

У задоволенні решти позовних вимог - відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_6 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про визнання кредитного договору недійсним відмовлено в повному обсязі.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права просить рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у позові та задоволення зустрічного позову.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та позовних вимог, колегія суддів, дійшла до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 26 травня 2006 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є позивач та відповідачем ОСОБА_6 було укладено кредитний договір №DNC0GK00000023. Відповідно до умов якого ОСОБА_6 отримав кредит у розмірі 11000,00 доларів США.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно зі ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до ст. ст. 610, 612 ЦК України, порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом.

Згідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ч. 2 ст. 1054 та ч. 2 ст. 1050 ЦК України наслідками порушення боржником зобовязання щодо повернення чергової частини суми кредиту є право заявника достроково вимагати повернення всієї суми кредиту.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_6 як позичальник, свої зобов'язання за кредитним договором, щодо повернення кредиту не виконав. У звязку з чим заборгованість за вказаним договором станом на 17 грудня 2015 року становить: по кредиту та процентам у розмірі 30574,34 доларів США, що еквівалентно 718802,73 грн., з яких: 9900,87 доларів США заборгованість за кредитом; 8035,78 доларів США заборгованість по процентам; 1432,20 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 11205,49 доларів США пеня за несвоєчасне погашення заборгованості.

Нарахована позивачем пеня становить 11205,49 грн., що значно перевищує збитки, які завдані ПАТ КБ «ПриватБанк».

Відповідно до ч. 3 ст. 551 ЦК України розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про зменшення суми пені.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов до вірного висновку, що з відповідача підлягає стягненню на користь позивача заборгованості за кредитним договором в сумі 710639 (сімсот десять тисяч шістсот тридцять девять) гривень 69 копійок, яка складається з наступного: 9900,87 доларів США, що еквівалентно 248016,80. заборгованість за сумою кредиту; 8035,78 доларів США, що еквівалентно 201296,28 грн. заборгованість по процентам; 9000 доларів США, що еквівалентно 225450 грн. сума пені; 1432,20 доларів США, що еквівалентно 35876,61 грн. заборгованість по сплаті комісії.

Також, суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні зустрічного позову дійшов правильного висновку про відсутність підстав про визнання кредитного договору недійсним.

Так, згідно з ч.1 ст.626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ст.627 ЦК України).

У статті 628 ЦК України передбачено, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Договір є обовязковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України).

Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Згідно з ч.1 ст.1055 ЦК України, кредитний договір укладається у письмовій формі.

Що стосується посилання позивача за зустрічним позовом щодо укладення спірного кредитного договору під впливом оману з боку банку, з використанням елементів нечесної підприємницької практики, то суд погоджується з доводами відповідача, що оман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або вона замовчує їх існування.

Відповідно до ч. 1 ст. 230 ЦК України якщо одна із сторін правочину навмисно ввела другу сторону в оману щодо обставин, які мають істотне значення (частина перша статті 229 цього Кодексу), такий правочин визнається судом недійсним.

Відповідно до п. 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», помилка внаслідок власного недбальства, незнання закону чи неправильного його тлумачення однією із сторін не є підставою для визнання правочину недійсним.

Відповідно до положень ст.ст. 57, 58, 59, 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Позивачем не доведено належними та допустимими доказами факту оману його банком при укладенні договору, тоді як відповідно до п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» наявність умислу в діях відповідача, істотність значення обставин, щодо яких особу введено в оману, і сам факт оману повинна довести особа, яка діяла під впливом оману.

Згідно до ч.1 ст.202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Як передбачено ст.629 ЦК України, договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Оскільки, ОСОБА_6 підписав кредитний договір та подальше його виконання свідчить про згоду останнього з його умовами.

Зясувавши в достатньо повному обємі права та обовязки сторін, обставини справи, перевіривши доводи та давши їм правову оцінки, суд постановив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами до переоцінки доказів і не згоди з висновками суду по їх оцінці.

Керуючись ч.3 ст. 209, ст. 307, 308 ЦПК України, колегія суддів , -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: