№ 556/1285/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07.07.2016 року. Володимирецький районний суд Рівненської області в складі: головуючої судді Котик Л.О.

при секретарі Соловей Г.С.,

за участю позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

третьої особи ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт.Володимирець справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння,

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_4, третьої особи ОСОБА_3 про витребування майна із чужого незаконного володіння, мотивуючи слідуючим:

04.10.2015 року дочка позивача ОСОБА_3 (дів. ОСОБА_1) зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Ще до весілля ОСОБА_1 передав дочці в безстрокове користування шафу-купе, комод та ліжко, які він придбав згідної накладної від 15.08.2015 року. Після весілля ОСОБА_3 вище вказані речі забрала до чоловіка, в будинок батьків ОСОБА_2, де вони проживали. На даний час шлюб між ОСОБА_3 та ОСОБА_2 розірвано. Останні припинили сімейні відносини, проживають окремо. ОСОБА_3 забрала всі свої речі, однак шафу-купе, комод та ліжко, які є власністю позивача, відповідачі добровільно не віддають. А тому ОСОБА_1 вимушений був звернутися з даним позовом у суд.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги, надав пояснення в межах предявленого позову. Спірні меблі купляв він і дав дочці в користування, оскільки після весілля, в будинку її чоловіка, в їх кімнаті не було меблів. Від свого права власності не відмовлявся, нікому меблі не дарив.

Аналогічні покази дала суду і третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог ОСОБА_3 Спірні меблі купляв її батько позивач ОСОБА_1, ще до її весілля, і надав їх в користування. На даний час її колишній чоловік відповідач ОСОБА_2 відмовляється повернути меблі.

Даний факт ствердила і допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_5

Відповідач ОСОБА_2 позов не визнав і суду пояснив, що він рахує, що меблі були подаровані позивачем на їх з ОСОБА_3 весілля, хоча доказів у підтвердження даного факту в нього немає. Згідний повернути меблі після того, як йому повернуть гроші, що дарували його батьки на весілля.

Належним чином повідомлений відповідач ОСОБА_4 у судове засідання не з»явився, хворий.

Свідок ОСОБА_6 ствердив, що шафу-купе, комод і ліжко позивач купляв у приватного підприємця ОСОБА_7

Вислухавши пояснення сторін, свідків, дослідивши і оцінивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав:

Згідно накладної від 15.08.2015 року ОСОБА_1 купив у приватного підприємця шафу-купе, комод, ліжко за 11800 грн.

Відповідно до ч.1 ст. 190 ЦК України, майном як особливим об'єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов'язки.

Річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обовязки (ст.. 179 ЦК України)

Таким чином меблі є майном, власником якого є ОСОБА_1, який їх придбав. Дана обставина визнана сторонами і не підлягає доказуванню відповідно до ст.. 61 ЦПК України.

Згідно ч. 1 ст. 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб.

Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. (ст. 317 ЦК України)

Частиною першою ст.. 319 ЦК України визначено, що власник володіє, користується , розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Факт перебування вищезазначених меблів у відповідачів ствердила у судовому засіданні свідок ОСОБА_5

Дану обставину визнав і відповідач ОСОБА_2

Позивач від свого права власності не відмовлявся, інших підстав припинення його права власності на спірне майно відповідно до ст..ст. 346, 347 ЦК України не має.

Статтею 387 ЦК України передбачено право власника витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

І відповідно до ст.. 400 ЦК України недобросовісний володілець зобов'язаний негайно повернути майно особі, яка має на нього право власності або інше право відповідно до договору або закону, або яка є добросовісним володільцем цього майна. У разі невиконання недобросовісним володільцем цього обов'язку заінтересована особа має право пред'явити позов про витребування цього майна.

А як зазначено у ч.1, 2 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов'язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов'язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події.

Положення цієї глави застосовуються також до вимог про витребування майна власником із чужого незаконного володіння.

Згідно ст.. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Однак відповідачем ОСОБА_2 не надано жодних доказів у заперечення позову.

Позивачем також не надано належних доказів у підтвердження факту незаконного володіння його майном відповідачем ОСОБА_4 Відповідно судові витрати підлягають стягненню з відповідача ОСОБА_2, згідно ст.. 88 ЦПК України.

Враховуючи вище викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 є підставними і позов підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 15, 30, 60, 62, 88, 202, 208, 209 ЦПК України, ст.ст. 179, 190, 316, 317, 319, 346, 347, 387, 400, 1212 ЦК України суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 задоволити повністю.

Витребувати від ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 слідуюче майно:

- шафу-купе, розміром 2,20х60х240;

- комод;

- ліжко, розміром 1,60х2.ю бук.

Стягнути із ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 851,20 грн. судових витрат.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Рівненської області через Володимирецький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

С У Д Д Я :