Ленінський районний суд м.Полтави
Справа № 553/2771/16-ц
Провадження № 2/553/984/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

11.10.2016м. Полтава

Ленінський районний суд м. Полтави в складі:

головуючого судді : Крючко Н.І.,

при секретарі: Босяк К.О.,

за участю:

позивачки ОСОБА_1,

представника третьої особи на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації ОСОБА_2,

відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні проведеному в режимі відеоконференції в м. Полтаві цивільну справу за позовом ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав ,-

ВСТАНОВИВ:

У липні 2016 року позивачка ОСОБА_1 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4 про позбавлення батьківських прав ОСОБА_3, ОСОБА_4 відносно синів ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2.

В судовому засіданні позивачка позовні вимоги підтримала та наполягала на їх задоволенні.

Представник третьої особи на стороні позивачки, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації проти задоволення позовних вимог не заперечувала та вказала про доцільність позбавлення відповідачів батьківських прав відносно неповнолітніх дітей.

Відповідач ОСОБА_3 в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Відповідачка ОСОБА_4 відмовилась за письмовою заявою у прийнятті участі у справі та надання пояснень по справі.

Суд, вислухавши пояснення сторін по справі, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 підлягає до задоволення за наступних обставин.

Статтею 11 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 60 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами.

Судом встановлені факти та відповідні їм правовідносини.

Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії І- ФМ № 116184, ОСОБА_6 народився, 26 серпня 2001 року, про що здійснено актовий запис № 215 Відділом реєстрації актів громадянського стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, та згідно свідоцтва серії 1-ФМ № 144300, ОСОБА_5, народився 31.07.2002 року, про що здійснено актовий запис № 192 відділом реєстрації актів громадянського стану Виноградівського районного управління юстиції Закарпатської області, батьками яких вказані ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ( а.с.8).

В судовому засіданні позивачка вказувала, що згідно розпорядження виконуючого обовязки голови Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області від 16.06.2011 року за №558, остання призначена опікуном над малолітніми онуками: ОСОБА_5 та ОСОБА_6, які залишились без батьківського піклування.

Судом встановлено, що згідно Вироку колегії суддів судової палати по кримінальним справах Апеляційного суду Автономної Республіки Крим від 28.11.2008 року відповідачі притягнуті до кримінальної відповідальності за п.п.2,12 ч.2 ст. 115 КК України, до 12 та 10 років позбавлення волі та на даний час відбувають покарання в місцях позбавлення волі.

При цьому, з матеріалів справи вбачається та було підтверджено в судовому засіданні сторонами по справі, що мати дітей ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, на даний час відбуває покарання в Качанівській виправній колонії № 54, батько дітей ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відбуває покарання в ПВК № 64.

Неповнолітні діти ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживають разом з бабусею ОСОБА_1, яка має у власності квартиру, у АДРЕСА_1 та відповідно до Актів обстеження матеріально побутових умов сімї гр. ОСОБА_1 вона займається вихованням онуків, які постійно проживають разом з нею та знаходяться на її утримання, дбає про їх фізичний та розумовий розвиток, оскльіки батьки перебувають в місцях позбавленні волі.

Згідно висновку Служби у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації від 16 серпня 2016 року № 511/01-56 надано висновок про доцільність позбавлення ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно їх дітей: ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1 ( а.с.23-24).

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 ЦПК України, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про можливість ухвалення рішення про визнання позову.

Згідно частини 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що вихованням в сімї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобовязані виховувати дитину, піклуватися про її здоровя , фізичний та духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного житт та праці.

Згідно ч.2 ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов»язані піклуватися про здоров»я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.

Частиною 2 статті 141 СК України визначено, що розірвання шлюбу між батьками, окреме проживання їх від дитини не впливає на обсяг їхніх прав а не звільняє від обовязків щодо дитини.

Зазначені обставини дають суду підстави вважати, що відповідачі ОСОБА_4, ОСОБА_3 злісно ухиляються від виконання батьківських обовязків відносно своїх синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1, не турбуються про її фізичний, духовний та моральний розвиток, порушуючи вимоги ст. 150 Сімейного кодексу України щодо захисту прав та інтересів неповнолітніх, їх виховання, турботи про фізичний, духовний та моральний розвиток, а тому повинні бути позбавлені батьківських прав.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 60, 62, 213-215 ЦПК України,164, 180, 181, 245 Сімейного кодексу України /в редакції 2003 року/ , суд -

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_1, третя особа на стороні позивача, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації до ОСОБА_4, ОСОБА_3 про позбавлення батьківських прав задовольнити.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, відносно неповнолітніх синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Позбавити батьківських прав ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_3, відносно неповнолітньої синів ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_2, ОСОБА_5. ІНФОРМАЦІЯ_1.

Апеляційну скаргу на рішення суду першої інстанції може бути подано до Апеляційного суду Полтавської області через Ленінський районний суд м. Полтави протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Суддя Ленінського районного суду м. Полтави ОСОБА_7