Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.09.2016 року місто Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючий суддя - Леміш О.М

секретар Химинець О.Я

з участю представника позивача - ОСОБА_1В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Ужгород цивільну справу за позовом ОСОБА_2В до ПрАТ АІСЕ Україна про визнання угоди недійсною та стягнення коштів,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про захист прав споживача фінансових послуг, який мотивував тим, що 17 березня 2009 року між ним та відповідачем за адресою, АДРЕСА_1, було укладено угоду № 218272, згідно якої останній взяв на себе зобов'язання надати позивачу послуги по придбанню легкового автомобіля марки "ВАЗ 21099" вартістю 57180 грн.

Відповідно до умов спірної угоди, а також пунктів 3,7, 19, 22 статті 1 Закону України " Про захист прав споживача" відповідач виступає виконавцем певних послуг, зазначених у статті Закону, а позивач є їх споживачем.

Відповідно до умов даної угоди ОСОБА_2В сплатив 2 058,48 грн. вступного внеску, після чого йому було вручено ваучер №131080, а в подальшому, в якості щомісячних повних внесків сплачено відповідачеві 24 228, 69 грн.

Слід зазначити, що 23.04.2010, позивачем було отримано відповідь на його заяву від 23.04.2010 року, щодо фактично до відмови про розірвання Угоди № 218272 оскільки у надісланому листі відповідача є посилання на додаток, який з його сторони має бути заповнений для подальшої процедури повернення коштів. Однак такий додаток у даному листі від 09.04.2010 року відсутній.

Тому для повернення коштів ним були надслані чіткі копії квитанцій про сплату щомісячних внесків на загальну суму 24 228, 69 гривень, копію паспорта, копію ідентифікаційного номеру та повні власні банківські реквізити як додаток до листа.

У зв'язку з вищенаведеним та з метою уникнення суперечностей між сторонами угоди, а також з тим, що його фінансове становище на той час було скрутним адже припинено підприємницьку діяльність, тому позивач просив прийняти до уваги та провести з ним розрахунок по поверненню суми сплачених щомісячних чистих внесків.

Згідно умов договору та керуючись цивільним законодавством, яке регулює поняття зобов'язання, сторони зобов'язані виконати взаємні розрахунки.

Про результати розгляду його заяви щодо процедури повернення коштів в суми 24 228,69 грн. позивача не повідомлено.

А тому відповідач своїми діями фактично ввів в оману позивача, оскільки створив пірамідальну схему, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої системи, а не за рахунок продажу або споживання продукції. На підставі викладеного вважає вищевказану угоду несправедливою, такою, що не передбачає настання правових наслідків, включає в себе істотний дисбаланс договірних прав і обов'язків сторін за угодою, суперечить положенням Закону України "Про захист прав споживачів", а відтак дії відповідача такими, що ввели його в оману, одже автомобіль він не отримав при виконанні ним всіх умов угоди. На підставі викладеного позивач просить визнати вищевказану угоду між ним та відповідачем недійсним та стягнути з відповідача на мою користь 26287.17 грн. сплачених платежів що стверджується квитанціями про про сплату щомісячних внесків від: 15.07.2009 року, від 15.09.2009 року, від 15.08.2009року, від 15.06.2009 року, від 15.10.2009 року, 10.12.2009 року, від 15.11.2009 року, від 15.05.2009 року, від 08.05.2009 року, від 15.04.2009 року.

Представник позивача в судовому засіданні позов підтримав та просив суд такий задовільнити.

Представник відповідача в судове засідання не з»явився, разом з тим, до суду було подано заяву про розгляд справи у відсутності відповідача а також заперечення на позов.

Заслухавши позицію представника позивача, проаналізувавши доводи сторін, дослідивши надані сторонами у підтвердження доводів та заперечень докази, суд надає правову оцінку фактичних обставин справи в їх сукупності та констатує висновок, що позов підлягає задоволенню. При цьому суд виходив з наступних підстав.

Згідно з ч.1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам.

Законом України «Про захист прав споживачів» закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття «пірамідальної схеми» не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до «пірамідальної схеми».

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України «Про захист прав споживачів» дає підстави для висновку, що поняття «пірамідальна схема» у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Таким чином, для кваліфікації «пірамідальної схеми» необхідна наявність усіх зазначених ознак.

Із фактичних обставин і матеріалів справи слідує, що 17 березня 2009 року між ОСОБА_2 русланом та відповідачем за адресою, АДРЕСА_1, було укладено угоду № 218272, згідно якої останній взяв на себе зобов'язання надати позивачу послуги по придбанню легкового автомобіля марки "ВАЗ 21099" вартістю 57180 грн.

Система Автоплан складається із учасників, об»єднаних у групу, які шляхом сплати щомісячних внесків, зазначених в угоді, акумулюють кошти для придбання автомобіля для кожного з них.

Посилаючись на умови договору ОСОБА_2 Р стверджує, що його було введено в оману, оскільки не здійснено розрахунок при бажанні розірвати договір, а також відповідачем використано пірамідальну схему.

З наведеними позивачем обставинами щодо недійсності укладеного договору та застосування відповідачем пірамідальної схеми суд враховуючи вищенаведені норми чинного законодавства не може погодитись , однак що стосується стягнення з відповідача коштів сплачених ОСОБА_2В зазначає наступне.

Судом встановлено, що ОСОБА_2В автомобіль марки ВАЗ 21099 згідно зазначеної вище укладеної між сторонами угоди не отримав, хоча сплачував кошти передбачені умовами договору, чим протягом тривалого часу виконував взяті на себе зобов»язання .

Разом з тим, відповідно до заяви від 23.03.2010 року позивач виявив бажання розірвати укладену між стронами угоду до моменту отримання автомобіля та просив повернути йому сплачені чисті внески .

Так, згідно розрахункових квитанцій наданих позивачем , сума чистих внесків які підлягають до повернення становить 26 287,17 грн.

Однак, вказана заява позивача задоволена не була, сплачені ним кошти він не отримав.

Відповідно до Угоди №218272 стаття 5 п.1 Учасник системи має право розірвати угоду до моменту отримання автомобіля.

Відповідно до ст. 10 вказаної угоди , така може бути розірвана достроково за ініціативою однієї з сторін , однак згідно з умовами викладеними у правилах функціонування Автоплану. При достроковому розірванні угоди сторони зобов»язані виконати взаємні розрахунки відповідно до Правил функціонування Автоплану.

Разом з тим, з умов договору вбачається, що поверненню підлягають чисті внески , плачені позивачем.

Відповідно до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов»язковим для виконання сторонами.

За змістом статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ч. 3 ст. 203 ЦК України, волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі.

Згідно ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Тобто, сторони досягли згоди з умовами договору, а позивач погодивсь з цим, підписавши його, при цьому мав вільне волевиявлення.

Таким чином, відповідачем порушено умови договору , хоча як вбачається з відповідей наданих відповідачем на заяву ОСОБА_2 Р про розірвання договору від 09.04.2010 року,27.05.2010 року останній не заперечував щодо необхідності повернення коштів та наголосив позивачу , що поверненню підлягають тільки сплачені ним чисті внески , а також вказав що позивач дійсно протягом тривалого часу сплачував внески , що свідчить про те, що йому дійсно треба авто.

Згідно зі ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом.

Ст. 57 ЦПК України передбачає, що доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 4 цієї ж статті доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, а відповідно до ч.2 ст.59 цього ж Кодексу обставини справи, які за законом мають бути підтверджені засобами доказування, не можуть бути підтверджені іншими засобами доказування.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» №14 від 18.12.2009 року передбачено, що відповідно до принципу безпосередності судового розгляду рішення може бути обґрунтоване лише доказами, одержаними у визначеному законом порядку та дослідженими в тому судовому засіданні, в якому ухвалюється рішення.

Отже, враховуючи обставини викладені відповідачем у запереченні , суд не може прийняти до уваги та покластив основу свого рішення посилання на пропуск позивачем строків позовної давності, оскільки в суду відсутні будь які докази, що угода між сторонами розірвана , а тому невиконання умов договору та не повернення суми чистих внесків є грубим порушенням вимог чинного законодавства з боку відповідача.

Керуючись ст. ст. 10,11,214,215 ЦПК України, ст. ст. 203,215,228,276 ЦК України суд,-

РІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_2 до Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» про визнання угоди недійсною та стягнення коштів - задоволити.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на користь ОСОБА_2 суму коштів у розмірі 26287,17 грн.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «АІСЕ Україна» на користь держави суму судового збору у розмірі 551, 60 грн.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_3М