№ 468/1113/16-ц
БАШТАНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
_____________________________________________________________
У Х В А Л А

( про залишення заяви без руху )

20.10.2016 року суддя Баштанського районного суду Миколаївської області Янчук С.В., розглянувши позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням,

В С Т А Н О В И В:

До суду надійшла позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням.

Згідно з вимогами п. 5, 6 ч.2 ст. 119 ЦПК України заява повинна містити виклад обставин, якими заявник обґрунтовує свої вимоги та зазначення доказів, що підтверджують кожну обставину, наявність підстав для звільнення від доказування.

В тексті позовної заяви позивач вказує, що з 26.12.2007 року вона є власником квартири АДРЕСА_1, де також зареєстрований, але не проживає з вересня 2007 року відповідач, який є членом її родини (сином).

При цьому, позов взагалі не містить опису обставин ким та на яких умовах відповідач вселявся до даної квартири, якими були визначені умови користування відповідача квартирою. До матеріалів позову не долучено фактичних даних про родинні відносин сторін.

Також з наявної в матеріалах позову копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.12.2007 року вбачається, що відповідач станом на дату видачі вказаного свідоцтва мав право на спадщину на 1/3 частку спірної квартири в порядку спадкування після смерті ОСОБА_3 Вказане свідчить про те, що відповідач є (або може) бути співвласником квартири, в якій він зареєстрований. При цьому, позовна заява не містить опису обставин стосовно того, що відповідач є співвласником (або його право власності було припинено та за яких обставин із зазначенням відповідних доказів цьому) вище вказаної квартири.

Згідно ст. 319, 321 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Зазначені положення нормативних актів вказують на те, що відповідач, як можливий співвласник вищезазначеної квартири, не може бути позбавлений встановленого законом права володіти, користуватися та розпоряджатися належним йому майном, що в свою чергу, потребує додаткового обґрунтування позовних вимог.

Крім того, з наявної в матеріалах копії Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 11.01.2008 року слідує, що позивачу належить право власності лише на ? частки вказаної квартири, й позов взагалі не містить опису обставин стосовно інших співвласників квартири із зазначенням відповідних доказів та долученням їх до позову (за можливості).

Також із вказаного Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вбачається, що право власності позивача на ? частку вищевказаної квартири було зареєстровано станом на 11.01.2008 року (дата його видачі). При цьому, позовна заява не містить викладу обставин стосовно даних про власників (співвласників) вказаної квартири станом на час звернення до суду із зазначенням відповідних доказів, якими, в даному випадку, є дані державного реєстратора речових права на нерухоме майно.

З тексту позову вбачається, що він предявлений за ст. 72 ЖК УРСР, яка регулює порядок збереження права користування жилим приміщення для наймача та членів його сімї, та ст. 405 ЦК України, згідно положень якої член сім'ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом.

Проте заява не містить опису підстав предявлення позову за вказаними нормами, враховуючи той факт, що позивач є власником квартири, а не наймачем, та в позові не описані обставини будь-яких договорів найму та не описані обставини щодо умов, на яких відповідач вселявся до даного приміщення.

За таких обставин відповідно до вимог ч.1 ст. 121 ЦПК України позовна заява ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, підлягає залишенню без руху для усунення недоліків позовної заяви.

На підставі викладеного та керуючись ч.1 ст. 121 ЦПК України, суддя -

У Х В А Л И В :

1. Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням - залишити без руху.

2. Надати позивачу пятиденний строк для виправлення вказаних в описовій частині ухвали недоліків, який відраховується з дня отримання позивачем копії ухвали про залишення заяви без руху.

3. Розяснити позивачу, що в разі невиконання вказаних в ухвалі вимог, заява буде вважатись неподаною і повернута. Повернення заяви не перешкоджає повторному зверненню до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

4. Ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: