Провадження № 2/127/4226/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(З А О Ч Н Е)

01 листопада 2016 року Вінницький міський суд Вінницької області

в складі: головуючого-судді Луценко Л.В.,

при секретарі Завадюк О.І.,

за участю: позивача ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці цивільну справу за позовом ОСОБА_1, ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В :

Позивачі ОСОБА_1 та ОСОБА_2 звернулись до суду з позовом до ОСОБА_3 про зняття арешту з майна, мотивуючи свої вимоги тим, що позивачі являються власниками квартири АДРЕСА_1, зокрема позивач ОСОБА_1 являється власником 4/5 частки зазначеної квартири, з них 1/5 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 31.03.1994 року, 3/5 на підставі договору дарування частини квартири від 26.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №3738. А позивачу ОСОБА_2 належить 1/5 частки зазначеної квартири на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 31.03.1994 року.

З метою внесення відомостей про право власності на вищезазначене нерухоме майно до Єдиного реєстру прав власності позивачі звернулись до державного реєстратора прав на нерухоме майно.

31.03.2016 року державний реєстратор прийняв рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень за №29032667, так як встановив наявні зареєстровані обтяження речових прав на квартиру.

Так, згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 08.08.2007 року за реєстраційним номером 5450874 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт (архівний запис) на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці б/н від 06.08.2003 року і власником останньої зазначено брата позивача ОСОБА_5

В той час, як згідно договору дарування частини квартири від 26.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №3738, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 подарували свої частки у квартирі АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1

Таким чином, станом на день накладення арешту 06.08.2003 року 3/5 частки квартири перебувала у власності позивача ОСОБА_1 на підставі вказаного договору дарування, а ОСОБА_5 не являвся власником частки спірної квартири.

А тому, з метою захисту своїх прав як власників позивачі звернулись до суду з даним позовом.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1, який також представляє за довіреністю позивача ОСОБА_2 позовні вимоги підтримав та просив суд останні задовольнити з підстав, зазначених у позові, не заперечував проти винесення заочного рішення суду.

Відповідач ОСОБА_3 до судового засідання не зявилась із невідомих суду причин, хоча про день, час та місце судового розгляду повідомлялась належним чином.

Оскільки у справі достатньо доказів для встановлення прав та взаємовідносин сторін та враховуючи те, що позивач не заперечує, відповідно до ст.224 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази по справі в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, в судовому засіданні достовірно встановлено, що позивачі являються власниками квартири АДРЕСА_1, зокрема позивач ОСОБА_1 являється власником 4/5 частки зазначеної квартири, з них 1/5 на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 31.03.1994 року, 3/5 на підставі договору дарування частини квартири від 26.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №3738. А позивачу ОСОБА_2 належить 1/5 частки зазначеної квартири на підставі свідоцтва на право власності на житло, виданого виконавчим комітетом Вінницької міської ради народних депутатів 31.03.1994 року.

Згідно відомостей з Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна, 08.08.2007 року за реєстраційним номером 5450874 Першою вінницькою державною нотаріальною конторою зареєстровано арешт (архівний запис) на квартиру АДРЕСА_1 на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці б/н від 06.08.2003 року і власником останньої зазначено брата позивача ОСОБА_5

В той час, як згідно договору дарування частини квартири від 26.04.2003 року, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу ОСОБА_4 та зареєстрованого в реєстрі за №3738, ОСОБА_6, ОСОБА_5, ОСОБА_7 подарували свої частки у квартирі АДРЕСА_1 позивачу ОСОБА_1

Таким чином, станом на день накладення арешту 06.08.2003 року 3/5 частки квартири перебувала у власності позивача ОСОБА_1 на підставі вказаного договору дарування, а ОСОБА_5 не являвся власником частки спірної квартири.

Більше того, згідно матеріалів цивільної справи Ленінського районного суду м. Вінниці №2-2/06 за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу дійсно вбачається, що ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.08.2003 року вищезазначений позов було забезпечено, шляхом накладення заборони на відчуження квартири АДРЕСА_1, яка належить відповідачу ОСОБА_5 на праві спільної власності.

Проте, ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 30.08.2006 року позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу залишено без розгляду.

Відповідно до ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутись до суду з позовом про зняття арешту.

Як вбачається з матеріалів справи позов ОСОБА_3 до ОСОБА_5 про стягнення боргу, який був забезпечений ухвалою Ленінського районного суду м. Вінниці від 06.08.2003 року, залишено без розгляду. Станом на день накладення арешту 06.08.2003 року 4/5 частки квартири перебувала у власності позивача ОСОБА_1, а 1/5 частки у власності позивача ОСОБА_2, в той час як ОСОБА_5 не являвся власником частки спірної квартири, а тому позов підлягає до задоволення.

Судові витрати залишити за позивачами.

На підставі викладеного, керуючись ст.14 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», ст.16 Закону України «Про заставу», ст.ст.54, 60 Закону України «Про виконавче провадження», ст.ст.10, 60, 158, 212-215, 218, 224-226 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

Позов задовольнити.

Зняти накладений арешт на квартиру АДРЕСА_1, зареєстрований у Єдиному реєстрі заборон відчуження обєктів нерухомого майна за реєстраційним номером 5450874 реєстратором Першою вінницькою державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Ленінського районного суду м. Вінниці №б/н від 06.08.2003 року.

Судові витрати залишити за позивачами.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: