233 № 233/6979/15-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 липня 2016 року Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області у складі: головуючого судді Каліуш О. В., за участі секретаря Мазепа Н.А., представника позивача ОСОБА_1, представника відповідача ОСОБА_2, розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Костянтинівка цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

В С Т А Н О В И В:

Звернувшись до суду з позовом, ПАТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з ОСОБА_3 заборгованість у розмірі 25887,38 грн. за кредитним договором б/н від 05.05.2009 року, яка складається з такого:

- 8131,30 грн. - заборгованість за кредитом;

- 14745,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1539,94 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 250 грн. фіксована частина, 1220,83 грн. процентна складова,

а також понесені ним судові витрати, посилаючись на те, що відповідно до укладеного договору б/н від 05.05.2009 року ОСОБА_3 отримав кредит у розмірі 1010,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 36,00% на рік на суму залишку заборгованості за кредитом з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт дає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється за рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3. Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір, що підтверджується підписом у заяві.

Банк нараховує відсотки за користування кредитом у розмірі, встановленому «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті, з розрахунку 360 календарних днів на рік, що підтверджується п. 5.5 «Правил користування платіжною карткою».

ПАТ КБ «ПриватБанк» свої зобовязання за Договором та угодою виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому Договором.

Відповідно до п. 6.5 Умов та правил надання банківських послуг позичальник зобовязується погашати заборгованість за кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених цим договором.

Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов договору, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст.ст. 509,526,1054 ЦК України, відповідач зобовязання за вказаним договором не виконав.

У звязку з зазначеними порушеннями зобовязань за кредитним договором відповідач станом на 30.11.2015 року має заборгованість 25887,38 грн., яка складається з такого:

- 8131,30 грн. - заборгованість за кредитом;

- 14745,31 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом;

- 1539,94 грн. заборгованість за пенею та комісією;

- штрафи: 250грн. фіксована частина, 1220,83 грн. процентна складова.

На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання зобовязання і заборгованість за договором не погашає, що є порушенням законних прав ПАТ КБ «ПриватБанк».

Представник позивача ОСОБА_1 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підтримав повністю, пояснивши, що 05.05.2009 року між сторонами укладено договір у відповідності до якого відповідач отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту. При укладенні договору відповідач був ознайомлений з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою» та «Тарифами Банку», що підтвердив своїм підписом у Заяві. Відповідач активно користувався кредитними коштами, погашав заборгованість до 2014 року. У 2014 році відповідач припинив виконувати свої зобовязання за договором, у звязку із чим утворилась заборгованість у загальному розмірі 25887,38 грн. Просив позов задовольнити у повному обсязі.

Представник відповідача ОСОБА_2 у судовому засіданні позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» не визнав повністю, пояснивши, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» є незаконними та необґрунтованими, оскільки між сторонами відсутній письмовий кредитний договір, в якому би визначались права та обовязки сторін, умови надання кредиту, дата укладення договору, строк його дії, тощо. Надані позивачем документи в обґрунтування заявлених позовних вимог свідчать про те, що договір не укладався в письмовій формі, а отже є недійним. Крім того, відсутня розписка, яка б підтвердила отримання грошових коштів відповідачем. Просив у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.

Дослідивши всі обставини по справі та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» підлягають частковому задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1). До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій форму, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони (ч.1). Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами) (ч.2).

Частиною 1 ст. 634 ЦК України передбачено, що договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути уклепаний лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

Судом встановлено, що 05 травня 2009 року ОСОБА_3 підписав заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку та виявив бажання про оформлення на своє імя банківської послуги Кредитка «Універсальна», у якій зазначив свої персональні дані. У заяві погоджено вид кредитки Кредитка «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», кредитний ліміт 1010 грн. (який може бути змінено), базову проценту ставку по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості, щомісячну комісія 0%. У заяві, підписаній відповідачем, останній підтвердив факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку. Крім того, у заяві відповідач погодився з тим, що підписана заява разом з Памяткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком Договір про надання банківських послуг. Заявою також передбачено, що при порушенні строків платежів по будь-якому із грошових зобовязань, передбачених цим договором більше, ніж на 120 днів, позичальник зобовязаний сплатити банку штраф в розмірі 250 грн.+ 5% від суми позову. З фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» на прикладах розрахунку суму виплати за використання кредитних коштів відповідач ознайомлений (а.с.104-107).

Факт підписання 05 травня 2009 року заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку стороною відповідача не оспорювався.

Зазначене свідчить про обізнаність відповідача з порядком та умовами погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків та інших платежів.

Відповідно до довідки (а.с.103) та фототаблиці (а.с.137) за кредитним договором б/н від 05.05.2009 року, оформленим на ОСОБА_3, відповідачу були надані та отримані ним такі картки:

-706953 термін дії: 06/12;

-793912 термін дії: 09/14;

-360499 термін дії: 06/15.

Факт отримання зазначених карток стороною відповідача у судовому засіданні не оспорювався.

Щодо зміни кредитного ліміту Банк керується п. 3.2, п.3.3 Умов та Правил надання банківських послуг, де зазначено, що Клієнт надає свою згоду, що кредитний ліміт встановлюється на рішенням Банку, і Клієнт дає право Банку в будь-який момент змінити (зменшити або збільшити) кредитний ліміт.

Підписання даного Договору є прямою і безумовною згодою Позичальника щодо прийняття будь-якого розміру Кредитного ліміту, встановленого Банком, відповідно до п. 3.3 Умов та Правил надання банківських послуг.

Відповідно до Довідки про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної картки клієнта ОСОБА_3 (картрахунок 706953 від 05.50.2009 року) 05.05.2009 року встановлено кредитний ліміт 1010,00 грн.; 31.12.2009 року кредитний ліміт збільшено до 2300,00 грн.; 07.12.2010 року кредитний ліміт збільшено до 4500,00 грн.; 05.01.2011 року кредитний ліміт збільшено до 5000,00 грн.; 28.05.2011 року кредитний ліміт збільшено до 6000,00 грн.; 24.06.2011 року кредитний ліміт збільшено до 8000,00 грн.; 25.07.2011 року кредитний ліміт збільшено до 10000,00 грн.; 08.09.2011 року кредитний ліміт збільшено до 13000,00 грн.; 15.05.2014 року кредитний ліміт збільшено до 10000,00 грн., 22.09.2014 року кредитний ліміт зменшено до 8140,00 грн. (а.с.128).

Надання позивачем кредитних коштів відповідачу підтверджується виписками за картрахунками (а.с.76-88).

Проте, ОСОБА_3 взяті на себе зобовязання за договором належним чином не виконав, з 25 липня 2014 року платежів за договором не здійснював, що підтверджується розрахунком заборгованості (а.с. 5 зворот).

Із доданого до позовної заяви розрахунку заборгованості за договором б/н від 05.05.2009 року (а.с. 4-5), вбачається, що станом на 30.11.2015 року нарахована позивачем заборгованість за кредитом складає 8131,30 грн., заборгованість за процентами складає 14745,31 грн., заборгованість за комісією складає 1539,94 грн., заборгованість по судовим штрафам 1470,83 грн., загальна сума заборгованості складає 25887,38 грн.

При цьому, із розрахунку заборгованості вбачається, що з 01 квітня 2015 року по 30 листопада 2015 року проценти за користування кредитними коштами нараховувались позивачем у розмірі більшому ніж 3% місяць.

Однак, заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, що підписана відповідачем, такої умови кредитування не містить (а.с.104).

Підвищення в односторонньому порядку, без погодження з відповідачем, процентної ставки не відповідає вимогам Закону України від 22.09.2011 року № 3795-У1 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо врегулювання відносин між кредиторами та споживачами фінансових послуг», яким було викладено у новій редакції статтю 1056-1 ЦК України (набув чинності 16.10.2011 р.), та яким визначено, що фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено банком в односторонньому порядку. Умова договору щодо права банку змінювати розмір фіксованої процентної ставки в односторонньому порядку є нікчемною.

З заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, підписаної відповідачем, вбачається, що ним погоджена процентна ставка по кредиту 3% на місяць на залишок заборгованості.

Отже, проценти за користування кредитом, за період з 01.04.2015 року по 30.11.2015 року виходячи з базової процентною ставки 3% на місць повинні дорівнювати:

- з 01.04.2015 року по 30.11.2015 року 8 міс. х 3% х 8131,30 грн. = 1951,63 грн.

До цієї суми слід додати проценти, нараховані позивачем до 01.04.2015 року у розмірі 5527,06 грн.

Отже, загальний розмір процентів за користування кредитом складає: 1951,63 грн. + 5527,06 грн.= 7478,69 грн.

Крім того, суд вважає неправомірним нарахування позивачем комісії за даним Договором у розмірі 1539,94 грн., оскільки заява про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк», підписана відповідачем, такої умови кредитування як « щомісячна комісія» не містить (а.с. 104).

Суд також вважає неправомірним нарахування позивачем за даним Договором неустойки (штрафів) у розмірі 1470,83 грн. нарахованих при подачі позову, оскільки 02 вересня 2014 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», який набув чинності з 15 жовтня 2014 року (далі - Закон № 1669 -УП).

Відповідно до ст. 2 Закону № 1669-УП на час проведення антитерористичної операції забороняється нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особа підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому КМУ переліку, де проводилася антитерористична операція (ч.1). Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобовязані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції (ч.2).

Відповідно до ч.1, ч.2 ч.3 ст. 11 «Прикінцеві та перехідні положення» Закону № 1669 УП цей Закон набирає чинності з дня, наступного за днем його опублікування і втрачає чинність через шість місяців з дня завершення антитерористичної операції, крім пункту 4 ст.11 «Прикінцеві та перехідні положення» цього Закону.

На виконання абзацу 3 п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції» розпорядженням Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053-р затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 05.11.2014 року № 1079-р зупинено дію розпорядження Кабінету Міністрів України від 30.10.2014 року № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція».

02 грудня 2015 року Кабінетом Міністрів України прийнято розпорядження № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визнання такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України».

Пунктом 1 та 3 вказаного розпорядження, затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, згідно з додатком та визнано такими, що втратили чинність: розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053 «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція»; розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 листопада 2014 р. № 1079 «Про зупинення дії розпорядження Кабінету Міністрів України від 30 жовтня 2014 р. № 1053».

Як встановлено судом, відповідач зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, яке відповідно до розпорядження КМУ від 02.12.2015 року входить до переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція.

За таких обставин, суд вважає, що відповідач звільняється від сплати неустойки (штрафів) у розмірі 1470,83 грн. на основну суму заборгованості із зобовязань за кредитним договором б/н від 05.05.2009 року.

Таким чином, без врахування нарахованих комісії та штрафів, загальний розмір заборгованості відповідача за договором б/н від 05.05.2009 року становить 15609,22 грн., та складається з: 8131,30 грн. заборгованість за кредитом; 7478,69 грн. заборгованість по процентам за користування кредитом.

Отже, суд вважає необхідним стягнути з ОСОБА_3 на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за кредитним договором б/н від 05.05.2009 року у загальному розмірі 15609,22 грн.

При цьому суд не приймає до уваги доводи сторони відповідача про те, що укладений між ним та позивачем договір є недійним внаслідок недотримання письмової форми правочину з таких підстав. Судом встановлено, що укладення договору здійснювалось за принципом укладання між банком і відповідачем договору приєднання (ст. 634 ЦК України). Тож, підписавши заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідач приєднався до запропонованих банком Умов та Тарифів. Відповідно до ст. 207 ЦК України правочин (в тому числі договір) вважається укладеним в письмовій формі, якщо його зміст зафіксовано в одному або кількох документах, якими обмінялися сторони. Стаття 207 ЦК України не передбачає вичерпний перелік таких документів, тому наряду з листами та телеграмами можуть використовуватися і інші засоби звязку, наприклад електронний. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу звязку. В даному випадку зміст кредитного договору зафіксовано в декількох документах: в заяві позичальника, Умовах та Правилах надання банківських послуг та Тарифах. Таким чином, між позивачем і відповідачем укладено договір у письмовій формі, що не суперечить чинному законодавству України. Між сторонами були здійснені всі необхідні дії для придбання, припинення або зміни цивільних прав та обовязків, що за змістом ч.1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення сторонами двостороннього кредитного договору, складовими якого є Заява, Умови, Правила та Тарифи, з якими відповідач був ознайомлений.

Суд також не приймає до уваги посилання сторони відповідача на рішення Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області від 19 лютого 2016 року в цивільній справі за позовом ПАТ КБ «ПриватБанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості та за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ПАБ КБ «ПриватБанк» про визнання недійсним кредитного договору б/н від 30.03.2012 року (а.с.46), оскільки, по-перше, у відповідності до ст. 360-7 ЦПК України тільки висновок Верховного Суду України щодо застосування норм права, викладений у постанові, має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосування таких норм права. По-друге, зі змісту даного рішення вбачається, що кредитний договір б/н від 30.03.2012 року був визнаний судом недійсним з підстав, передбачених ст. 225 ЦК України, а не з підстав недотримання сторонами письмової форми договору.

Суд також не приймає до уваги доводи сторони відповідача щодо пропуску позивачем строків позовної давності за таких підстав.

Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України).

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (ч. 1 ст. 261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст. ст. 252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України).

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Як встановлено судом, відповідачу в рамках кредитного договору б/н від 05.05.2009 року видана кредитна карта №360499 терміном дії до 06/15, останній платіж за кредитним договором відповідач здійснив 25.07.2014 року. Позивач позов про стягнення заборгованості предявив до суду 28.12.2015 року, тобто в межах позовної давності.

Суд також не приймає до уваги доводи сторони відповідача про порушення позивачем вимог ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» щодо повідомлення відповідача про всі умови кредитування, оскільки із заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку вбачається, що відповідач своїм підписом підтвердив факт ознайомлення і згоди з умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення у письмовому вигляді, а також підтвердив факт отримання ним інформації про умови кредитування в ПриватБанку (а.с.104-107).

За таких обставин, позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» слід задовольнити частково.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України суд пропорційно розміру задоволених вимог присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1218,00 грн.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 214-215 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570 на розрахунковий рахунок 3111, МФО 305299) заборгованість за кредитним договором б/н від 05 травня 2009 року у розмірі 15609 (п'ятнадцять тисяч шістсот девять) грн. 22 коп., яка складається з такого:

-8131 (вісім тисяч сто тридцять одна) грн. 30 коп. заборгованість за кредитом;

-7478 (сім тисяч чотириста сімдесят вісім) грн. 69 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом.

Стягнути з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, на користь Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» (код ЕДРПОУ 14360570 на розрахунковий рахунок 3111, МФО 305299) судовий збір у розмірі 1218 (одна тисяча двісті вісімнадцять) грн. 00 коп.

Встановити строк для ознайомлення сторін з повним рішенням 11 липня 2016 року, відклавши до цього строку складання повного рішення.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до Апеляційного суду Донецької області через Костянтинівський міськрайонний суд Донецької області шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Суддя: О.В. Каліуш