У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 червня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в складі:

ЧерненкоВ.А., Журавель В.І., ШтеликС.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_9, ОСОБА_10, яка діє в своїх інтересах та в інтересах малолітніх ОСОБА_11, ОСОБА_12, третя особа - орган опіки та піклування в особі Амур-Нижньодніпровської районної у місті Дніпропетровську ради про виселення за касаційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» на рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року,

в с т а н о в и л а :

У вересні 2014 року публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» звернулось до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що 22 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено кредитний договір, за умовами якого, остання отримала кредит у вигляді кредитної лінії у розмірі 40 тис. доларів США строком до 22 лютого 2028 року.

У рахунок забезпечення виконання зобов'язання за кредитним договором 22 лютого 2008 року між банком та ОСОБА_4 було укладено договір іпотеки, за умовами якого відповідач передала в іпотеку нерухоме майно, а саме житловий будинок, розташований по АДРЕСА_1.

Позивач вказував, що у порушення умов кредитного договору відповідач зобов'язання за вказаним кредитним договором належним чином не виконувала, внаслідок чого утворилась заборгованість.

Вказував, що рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 5 листопада 2013 року звернуто стягнення на вказаний предмет іпотеки. Проте після ухвалення рішення про звернення стягнення на передані в іпотеку житловий будинок всі мешканці зобов'язані на письмову вимогу іпотекодержателя або нового власника добровільно звільнити житловий будинок протягом одного місяця з дня отримання цієї вимоги.

Однак, до теперішнього часу відповідачі не звільнили житловий будинок, а тому позивач просить суд виселити відповідачів та інших осіб, які зареєстровані або проживають у спірному житловому будинку та стягнути з відповідачів на його користь судові витрати.

Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року, у задоволенні позовних вимог відмовлено.

У касаційній скарзі публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк», посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої та апеляційної інстанції, ухвалити нове рішення про задоволення позовних вимог.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність та обґрунтованість судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, з висновком якого погодився й апеляційний суд, правильно встановили характер спірних правовідносин у справі та застосували норми матеріального права, які регулюють ці правовідносини, вирішили спір з урахуванням конкретних обставин справи з дотриманням норм процесуального права.

Зокрема, суди, ухвалюючи рішення, на підставі доказів поданих сторонами, які належним чином оцінено (ст. 212 ЦПК України), вірно застосували до правовідносин, які склались між сторонами ст. 526, 572, 575, 589, 590 ЦПК України, Закон України «Про іпотеку», Житловий кодекс Української РСР.

За змістом статті 40 Закону України «Про іпотеку» та статті 109 ЖК Української РСР особам, які виселяються із жилого будинку (жилого приміщення), що є предметом іпотеки, у зв'язку зі зверненням стягнення на предмет іпотеки, інше постійне житло надається тільки в тому разі, коли іпотечне житло було придбане не за рахунок кредиту, забезпеченого іпотекою цього житла.

Постійне жиле приміщення, що надається особі, яку виселяють, повинно бути зазначено в рішенні суду.

Як виняток, допускається виселення громадян без надання іншого жилого приміщення при зверненні стягнення на предмет іпотеки, якщо іпотечне майно було придбано за рахунок кредиту, повернення якого забезпечене іпотекою відповідного жилого приміщення.

Аналогічна позиція викладена у Постанові Верховного Суду України № 6-1484цс14 від 21 жовтня 2015 року, яка є обов'язковою для всіх судів.

Таким чином, суди попередніх інстанцій, встановили, що в іпотеку передано будинок, який був одержаний ОСОБА_4 у власність не за рахунок кредитних коштів, та дійшов правильного висновку про відсутність передбачених законом підстав для виселення мешканців із зазначеного будинку без надання їм іншого постійного житла.

Доводи касаційної скарги та зміст оскаржуваного судового рішення не дають підстав для висновку про те, що судами під час розгляду справи було допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які відповідно до ст. ст. 338-341 ЦПК України є підставами для скасування судових рішень.

Ураховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає за необхідне касаційну скаргу відхилити.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» відхилити.

Рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 20 липня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 18 листопада 2015 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів: В.А. Черненко

В.І.Журавель

С.П.Штелик