Справа №585/243/15-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 22-ц/788/1659/16 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 жовтня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Околота Г. М.

за участю секретаря судового засідання - Пархоменко А.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3

на рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року

у справі за позовом Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради до ОСОБА_3 про стягнення витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, -

в с т а н о в и л а:

28 січня 2015 року Роменський міжрайонний прокурор в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради звернувся з вищезазначеним позовом, який обґрунтовує тим, що 13.10.2013 року близько 07 год. 00 хв. ОСОБА_3 в приміщенні виконавчого комітету Роменської міської ради за адресою: бульвар Свободи, м. Ромни, де на той час на своєму робочому місці знаходився ОСОБА_4, діючи умисно, спричинив останньому тілесні ушкодження. Вироком Роменського міськрайонного суду від 10.10.2014 року ОСОБА_3 був визнаний винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та засуджений до покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. На лікування потерпілого ОСОБА_4 було витрачено 1512 грн. 07 коп. державних коштів. Просить стягнути з ОСОБА_3 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради 1512 грн. 07 коп. коштів, витрачених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого.

Рішенням суду від 01 вересня 2016 року позов Роменської місцевої прокуратури в інтересах держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради було задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь держави в особі Фінансового управління виконавчого комітету Роменської міської ради 1512 грн. 07 коп. коштів витрачених закладом охорони здоровя на лікування потерпілого. Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ОСОБА_3 просить скасувати рішення суду. В доводах апеляційної скарги зазначає, що медичні документи, довідка про калькуляцію витрат на лікування не відповідають дійсності, а ОСОБА_4 взагалі не перебував на лікарняному.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, прокурора Вортоломея М.Ф., вивчивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2014 року ОСОБА_3 було визнано винним у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначено йому покарання у виді штрафу в розмірі 850 грн. (а. с. 2).

Відповідно до ч.1 ст.1206 ЦК України особа, яка вчинила злочин, зобов'язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров'я на лікування потерпілого від цього злочину. Відповідальність за відшкодування витрат на лікування особи, яка потерпіла від злочину, може покладатися на засуджених та відшкодуванню підлягають витрати на стаціонарне лікування. Відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв'язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Тобто, законодавець покладає обов'язок відшкодувати кошти, витрачені закладом охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочину, саме на особу, яка вчинила злочин та у відповідному порядку визнана винною у вчиненні злочину.

Згідно зі змістом ч.4 ст.61 ЦПК України вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, обов'язковий для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Вироком Роменського міськрайонного суду Сумської області від 10 жовтня 2014 року встановлено вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного діяння, яке знаходиться в прямому причинному зв'язку з виникненням у потерпілого ОСОБА_4 тілесних ушкоджень та їх наслідків. Вироком також встановлено, що потерпілий ОСОБА_4 знаходився на стаціонарному лікуванні з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року в хірургічному відділенні Роменської центральної районної лікарні з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома підборіддя, забій нижньої губи.

За роз'ясненнями п.3 Постанови Пленуму ВСУ «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» № 11 від 07.07.1995р. питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до вiдповiдного бюджету i їх використання», затвердженим постановою КМУ N545 від 16 липня 1993 р. Як передбачено цим Порядком обчислення сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров'я, в якому перебував на лiкуваннi потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стацiонарi, та щоденної вартості його лікування. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого.

Визначення суми витрат на лікування потерпілого за 1 ліжко-день провадиться, виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання.

Згідно довідки Роменської ЦРЛ № 01-20/5473 від 16.12.2014 р. потерпілий ОСОБА_4, знаходився на стаціонарному лікуванні в хірургічному відділенні Роменської ЦРЛ з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року 7 ліжко-днів з діагнозом: закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, гематома підборіддя, забій нижньої губи. Сума понесених витрат на лікування потерпілого ОСОБА_4 закладом охорони здоровя підтверджується відповідною довідкою, підписаною головним лікарем Роменської ЦРЛ та бухгалтером (а. с. 3-4).

Судом першої інстанції перевірено зазначений розрахунок витрат на лікування потерпілого, заслухано показання бухгалтера Роменської ЦРЛ, яка підтвердила, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначена, виходячи з кількості ліжко-днів (7днів), проведеним хворим у хірургічному відділенні та вартості витрат за 1 такий день, враховуючи фактичні витрати на утримання хірургічного відділення у жовтні 2013 року (за винятком витрат на капітальні видатки). Надавши відповідну оцінку цим доказам, суд першої інстанції прийшов до правильного висновку, що зазначений розрахунок проведено Роменською ЦРЛ відповідно до Порядку обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров'я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до вiдповiдного бюджету i їх використання, затв. постановою КМУ N545 від 16 липня 1993 року, а тому він є належним доказом на підтвердження розміру витрат на стаціонарне лікування потерпілого ОСОБА_4

Судом також було допитано лікарів Роменської ЦРЛ, які лікували ОСОБА_4, досліджено медичну документацію та матеріали кримінального провадження. Встановлено, що, крім зазначених доказів, факт перебування ОСОБА_4 на лікуванні підтверджується журналом реєстрації листків непрацездатності, в якому мається запис про видачу лікарняного листка останньому за період з 14.10.2013 року по 21.10.2013 року.

Суд першої інстанції виклав у рішенні відповідні мотиви, з якими погоджується колегія суддів, виходячи з яких він не бере до уваги доводи відповідача, які останній також зазначив і в апеляційній скарзі. Належних доказів, які б спростовували, досліджені судом першої інстанції, докази про перебування ОСОБА_4 на лікуванні та розмір витрат на його лікування, відповідачем суду не надано.

Таким чином колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і не містять нових даних, які б давали підстави для скасування чи зміни ухваленого рішення. Правильно встановивши фактичні обставини справи, суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права, а тому апеляційну скаргу необхідно відхилити.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.1; 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Рішення Роменського міськрайонного суду Сумської області від 01 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і з цього часу може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -