Справа № 635/6267/16-ц
Провадження №2/635/2922/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І м е н е м У к р а ї н и

19 грудня 2016 року Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - Березовської І.В.

за участю секретаря судового засідання Мурзіної І.С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Покотилівка Харківського району Харківської області цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_1 «Приватбанк» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

ПАТ КБ «Приват Банк» звернувся до суду з зазначеним позовом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначав, що 06 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено договір № HAE4RK09690108, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 4217,80 гривень зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 24,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

ОСОБА_2 в період дії кредитного договору не дотримувався його умов, внаслідок чого, станом на 14 липня 2016 року утворилась заборгованість у розмірі 14323,03 гривні, з яких: 543,57 гривень-заборгованість за кредитом; 5062,53 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8716,93 гривень - заборгованість за пенею.

Посилаючись на неналежне виконання ОСОБА_2 кредитних зобов'язань, позивач просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 14323,03 гривень, а також судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 1378,00 гривень.

В судове засідання представник позивача ОСОБА_3 не з'явився, надав заяву, в якій просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. При цьому зазначив, що п.5.5 вказаного кредитного договору строк позовної давності був збільшений до 5 років. Крім того, відповідачем були здійснені дії, що свідчать про визнання ним свого боргу, а саме: передане заставне майно, кошти від реалізації якого надійшли 27 квітня 2012 року та 19 квітня 2013 року в рахунок погашення заборгованості. Позивач звернувся до відповідача 15 серпня 2016 року, тобто до спливу строку позовної давності.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 просила в позові відмовити, посилаючись на сплив позовної давності. При цьому зазначила, що у разі неналежного виконання позичальником зобовязань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначене періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. За вказаним договором визначені щомісячні платежі погашення кредиту. Останній платіж здійснений відповідачем 03 квітня 2007 року. Крім того, у звязку із неможливістю оплачувати заборгованість відповідачем в рахунок виконання зобовязань переданий предмет застави - камера та система кінотеатру. В період з 2007 року по 2016 рік відповідачу претензій від банку стосовно неналежного виконання зобовязань не надходило. Таким чином, позивач звернувся до суду з позовом поза межами строку позовної давності, встановленої законом, що є підставою для відмови в позові. Посилання позивача на збільшення строку позовної давності до 5 років згідно п. 5.5 кредитного договору, є безпідставними, оскільки вказаний договір не містить такого пункту та домовленості сторін про збільшення строку позовної давності. Реалізація банком заставного майна та зарахування коштів в рахунок погашення заборгованості також не свідчить про вчинення відповідачем дій щодо визнання ним свого боргу.

Суд, вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 06 липня 2007 року між ЗАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є ПАТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_2 було укладено договір № HAE4RK09690108, згідно умов якого останній отримав кредит в розмірі 4217,80 гривень строком до 05 липня 2007 року зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,00 % в місяць на суму залишку заборгованості по кредиту і сплатою комісії щомісячно в періоди сплати в розмірі 0,85% на суму залишку заборгованості за кредитом.

Погашення заборгованості за цим договором здійснюється в наступному порядку: щомісячно у період сплати, за який приймається період з 21 по 25 число кожного місяця, позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 436 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією.

У зв'язку із порушеннями ОСОБА_2 зобов'язань за кредитним договором, у останнього виникла заборгованість перед Банком, яка згідно розрахунку заборгованості станом на 14 липня 2016 року складає 14323,03 гривні, з яких: 543,57 гривень-заборгованість за кредитом; 5062,53 гривень - заборгованість по процентам за користування кредитом; 8716,93 гривень - заборгованість за пенею.

Відповідно до ст.ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов'язання повинні виконуватись належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.

Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України).

Представник відповідача в судовому засіданні просила про застосування строків позовної давності.

Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність.

Зокрема, ч.2 ст. 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила; за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п'ята статті 261 ЦК України).

Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у заінтересованої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Аналізуючи норми статей 261, 530, 631 ЦК України, слід дійти висновку про те, що в разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини другої статті 1050 ЦК України кредитор протягом усього часу до закінчення строку виконання останнього зобовязання має право заявити вимоги про дострокове повернення тієї частини позики, що підлягає сплаті разом з нарахованими відсотками, а також стягнути несплачені до моменту звернення кредитора до суду з позовом щомісячні платежі (з відсотками) в межах позовної давності щодо кожного із цих платежів. В останньому випадку, перебіг позовної давності буде починатись залежно від закінчення строку сплати кожного зі щомісячних платежів.

Отже, у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу.

ОСОБА_3 таку правову позицію висловив Верховний Суд України у постановах від 6 листопада 2013 року (№ 6-116цс13), 19 березня 2014 року (№ 6-20цс14) та 18 червня 2014 року (№ 6-61цс14).

Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги.

Відповідно до пункт 1.2 кредитного договору погашення заборгованості за цим договором визначено періодичними щомісячними платежами, а саме: кожного місяця позичальник повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платіж) у сумі 436 гривень для погашення заборгованості за кредитним договором, яка складається з заборгованості за кредитом, відсотками, комісією, з кінцевим строком повернення кредиту до 05 липня 2007 року.

Таким чином, за вказаним договором, що визначає щомісячні платежі погашення кредиту, перебіг позовної давності (ст. 257 ЦК України) щодо щомісячних платежів починається після несплати чергового платежу.

Останній платіж, згідно довідки ПАТ КБ «ПриватБанк» № LKMD-FQPJ-EV7L-4E9L від 01 листопада 2016 року, а також виписки з рахунку ОСОБА_2 за період з 06 липня 2006 року по 15 грудня 2016 року, здійснено відповідачем 03 грудня 2007 року.

Позивач звернувся до суду з позовом 22 серпня 2016 року, тобто поза межами строку позовної давності, встановленої законом.

За таких обставин, у задоволенні позову необхідно відмовити за спливом позовної давності.

Що стосується посилань позивача п.5.5 кредитного договору, згідно якого строк позовної давності був збільшений до 5 років, а також здійснення відповідачем дій, що свідчать про визнання ним свого боргу, то суд їх до уваги не приймає, оскільки даним договором не передбачено збільшення строку позовної давності, а реалізація банком заставного майна та зарахування коштів від реалізації майна в рахунок заборгованості не може свідчить про визнання відповідачем боргу.

Судові витрати суд відносить за рахунок позивача.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 10,11,60,212,214,215 ЦПК України, ст. 256,257,258,261 ЦК України,-

в и р і ш и в:

Відмовити Публічному акціонерному товариству ОСОБА_1 «Приватбанк» у задоволенні позову до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку через Харківський районний суд Харківської області шляхом подачі в 10-денний строк з дня його проголошення апеляційної скарги.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя - І.В. Березовська