Справа № 367/2577/16-ц
ІРПІНСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 липня 2016 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючої судді Оладько С.І.,

при секретарі Костяк В

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Ірпені цивільну справу за позовом першого заступника прокурора Київської області в інтересах Кабінету Міністрів України до ОСОБА_1 селищної ради,ОСОБА_2,ОСОБА_3,ОСОБА_4,ОСОБА_5,3-і особи ОСОБА_6»я Василівна,ОСОБА_7,ОСОБА_8,ОСОБА_9,ОСОБА_10,ОСОБА_11,ОСОБА_12,ОСОБА_13,ОСОБА_14,ОСОБА_15,ОСОБА_16,реєстраційна служба Ірпінського міського управління юстиції,приватний нотаріус Ірпінського міського територіального округу ОСОБА_17С про визнання недійсними рішення ради,державних актів на право власності на земельні ділянки,скасування реєстрації права власності та витребування земельних ділянок

в с т а н о в и в :

Позивач звернувся до суду із позовною заявою та заявою про уточнення позовних вимог,відповідно до яких зазначив,що прокуратурою області за результатами опрацювання клопотання Державної інспекції сільського господарства в Київської області про вжиття заходів прокурорського реагування виявлено порушення вимог законодавства при відведенні ОСОБА_1 селищною радою земельних ділянок у приватну власність громадян для будівництва і обслуговування житлових будинків, господарських будівель і споруд.

Встановлено, що рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» затверджено проекти землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність зокрема громадянам, згідно п.п. 42-51, 61 додатку до рішення, земельні ділянки загальною площею 1,2290 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селищі Ворзель.

На підставі вказаного рішення селищної ради громадяни отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: 1) ОСОБА_9 - серії ЯМ № 724416 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовня, 5/3 з кадастровим номером :01:017:0047; 2) ОСОБА_10 - серії ЯМ № 724422 від 04.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/2 з кадастровим номером :01:017:0049; 3) ОСОБА_11 - серії ЯМ № 443799 від 10.05.2012 на земельну ділянку площею 0,0964 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня 5/5 з кадастровим номером :01:017:0058; 4) ОСОБА_12 - серії ЯМ № 724413 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/1 з кадастровим номером :01:017:0051. 5) ОСОБА_13 - серії ЯМ № 443821 від 10.05.2012 на земельну ділянку площею 0,0964 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/4 з кадастровим номером :01:017:0059; 6) ОСОБА_14 - серії ЯМ № 724425 від 04.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/1 з кадастровим номером :01:017:0053; 7) ОСОБА_8 - серії ЯМ № 724429 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/3 з кадастровим номером :01:017:0052; 8) ОСОБА_15 - серії ЯМ № 724427 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/2 з кадастровим номером :01:017:0050; 9) ОСОБА_16 - серії ЯМ № 724419 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/4 з кадастровим номером :01:017:0046; 10) ОСОБА_7 - серії ЯМ № 724418 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/6 з кадастровим номером :01:017:0048; 11) ОСОБА_6 - серії ЯМ № 724414 на земельну ділянку площею ОД 147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/5 з кадастровим номером :01:017:0054.

В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 04.07.2012 та від 31.07.2012 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відчужили земельні ділянки на користь ОСОБА_2, яка згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.07.2013 набула права власності на земельні ділянки.

На підставі договорів дарування від 26.09.2014 ОСОБА_11 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0058 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_13 відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_4, які згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_17 від 26.09.2014 набули права власності на земельні ділянки.

Відповідно до відомостей з Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру земельні ділянки ОСОБА_7 (кадастровий номером :01:017:0048) та ОСОБА_6 (кадастровий номер :01:017:0054) відчужені на користь ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу від 26.10.2012 № 2095 та від 11.10.2012 № 1175, посвідчених приватними нотаріусами Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та ОСОБА_19

Відповідно до інформації Управління Держгеокадастру у місті Ірпені від 16.02.2016 вартість 0,01 га нормативної грошової оцінки вказаних земель лісогосподарського призначення становить 79856,15 грн., у свою чергу, вартість земельних ділянок загальною площею 1,2290 га становить 981432 грн.

Установлено, що вищевказане рішення прийняте ОСОБА_1 селищною радою поза межами компетенції, у звязку з чим видача в подальшому державних актів на право власності на земельні ділянки громадянам та укладення договорів купівлі-продажу, дарування земельних ділянок відбулось із порушенням вимог законодавства.

Повноваження селищної ради з питань земельних та лісових відносин визначаються Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні», нормами земельного та лісового законодавства.

Кабінет Міністрів України Кабінет вилучає земельні ділянки державної власності, які перебувають у постійному користуванні, - ріллю, багаторічні насадження для несільськогосподарських потреб, ліси площею понад 1 гектар для нелісогосподарських потреб, а також земельні ділянки природоохоронного, оздоровчого, рекреаційного призначення, крім випадків, визначених частинами п'ятою - восьмою цієї статті, та у випадках, визначених статтею 150 цього Кодексу.

Вилучення земельних лісових ділянок площею більше 1 га, а також зміна їх цільового призначення, відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Відповідно до інформації Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект» вищезазначені земельні ділянки, які передані ОСОБА_1 селищною радою у приватну власність 11-ти громадянам, відносились до земель Кічеївської лісової дачі та знаходяться у кварталі 11 (згідно матеріалів лісовпорядкування 1978-1979 років).

Разом з цим, рішення ОСОБА_1 селищної ради від 27.02.12 № 310-17- IV, яким передано у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд земельні ділянки лісогосподарського призначення державної власності за рахунок земель Кічеївської лісової дачі прийнято одного дня та відведено у приватну власність відразу 11-ти громадянам ліси загальною площею 1,2290 га, які знаходились у одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом.

Більш того, державні акти на право власності на земельні ділянки ОСОБА_8, ОСОБА_16, ОСОБА_7 та ОСОБА_6 видані в один день - 03.04.2012. ОСОБА_9, ОСОБА_12 та ОСОБА_15 отримали державні акти також протягом одного дня - 05.04.2012.

Вказане свідчить про те, що ОСОБА_1 селищна рада передала у приватну власність землі лісового фонду у вигляді єдиного масиву площею, яка значно перевищує 1 га, що свідчить про перевищення селищною радою передбачених законом повноважень.

Окрім того, розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок, зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.

Таким чином, станом на момент прийняття селищною радою оскаржуваного рішення, діяли положення розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.08 № 610-р, які поширювалися на спірні лісові ділянки.

Отже, рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 27.02.12 № 310-17-ІУ суперечили вимогам вищевказаного розпорядження Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 № 610-р.

При вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки в користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розділу VIII «Прикінцеві положення» Лісового кодексу України.

Так, згідно з проектом організації і розвитку лісового господарства Бучанського комунального лісгоспу (том 1, пояснююча записка, Київ - 1978, 1988 років) площа Кічеївської лісової дачі становить 186 га.

Також із фрагменту накладення кадастрових номерів вищевказаних 11-ти громадян на планово-картографічні матеріали кв. 11 Бучанського комунального лісгоспу та на публічну кадастрову карту, який додано до листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» встановлено, що земельні ділянки 11 громадян накладаються на 11 квартал Кічеївської лісової дачі Бучанського комунального лісгоспу, який в подальшому ліквідовано.

Отже, право користування Бучанського комунального лісгоспу лісами площею 186 га (Кічеївська лісова дача) відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України підтверджується планово-картографічними матеріалами лісовпорядкування, згідно з якими дана лісова ділянка відносилася до земель лісогосподарського призначення.

Факт відведення у приватну власність спірних земельних ділянок за рахунок земель лісового фонду також підтверджується інформацією Державної інспекції сільського господарства у Київській області, відповідно до якої ОСОБА_1 селищною радою передано у приватну власність громадянам за рахунок зелених насаджень загального користування.

Крім того, оскаржуваним рішенням селищної ради порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом та за відсутності згоди органу лісового господарства.

Позивач просить визнати недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» в частині затвердження проектів землеустрою та передані безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯМ № 724418, виданий ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0048 площею 0,1147 га; серії ЯМ № 724414, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0054 площею 0,1147 га.

Визнати недійсними та скасувати рішення реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.07.2013: № 3622980 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0046; № 3622380 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0050; № 3618966 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0052; № 3617722 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0053; № 3619699 про реєстрацію права власності на Земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0051; № 3620472 про реєстрацію права власності на Земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0049; № 3621469 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0047 за ОСОБА_2

Визнати недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_17 від 26.09.2014 № 16079682 про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0059 та № 16079843 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0058.

Витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0047, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0046, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0050, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0052, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0053, площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0051, площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0049; ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0059; ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0058; ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0048 та площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0054, загальна вартість яких складає 981432 грн. та які розташовані в смт. Ворзель Київської області.Стягнути з відповідачів на користь прокуратури Київської області судовий збір.

Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити.

Представник Кабінету Міністрів України у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити.

Представник відповідача ОСОБА_1 селищної ради у судовому засіданні позовні вимоги не визнала,просила у позові відмовити посилаючись на ті обставини,що ОСОБА_1 селищна рада прийняла оскаржуване рішення в межах наданих їй повноважень.Представником до суду були також надані письмові заперечення на позов.

Представник відповідача ОСОБА_2ОСОБА_20А у судовому засіданні позовні вимоги не визнав,просив у позові відмовити,поскільки позивач пропустив строк позовної давності.Крім того,позивачем не було надано доказів тих обставин,що спірні земельні ділянки на час надання їх у власність громадянам,перебували у власності держави,що дані земельні ділянки незаконно вибули із власності держави.

Відповідачі ОСОБА_21О ,ОСОБА_3Ю та їхній представник ОСОБА_22Ю у судовому засіданні позовні вимоги не визнали,просили у позові відмовити,поскільки позивачем не надано доказів належності спірних земельних ділянок до державної власності,ОСОБА_1 селищна рада прийняла оскаржуване рішення в межах своїх повноважень.

З даних підстав просила відмовити у позові і представник відповідачки ОСОБА_5О, ОСОБА_23М,яка також є представником 3-х осіб по справі Аляб»єва В.А,ОСОБА_14ОСОБА_15О,ОСОБА_16

3-і особи ОСОБА_6В,ОСОБА_7Є,ОСОБА_8С,ОСОБА_9М,ОСОБА_10А,ОСОБА_11В,представник реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції,приватний нотаріус Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_17С у судове засідання не з»явились,про день та огляду справи були повідомлені належним чином.

Суд,заслухавши пояснення сторін,дослідивши письмові докази по справі,вважає позов таким,що не підлягає до задоволення.

Відповідно до ст.3 ЦПК України «Кожна особа має право у порядку,встановленому цим Кодексом,звернутися до суду за захистом своїх порушених,невизнаних або оспорюваних прав,свобод чи інтересів.У випадках,встановлених законом,до суду можуть звертатися органи та особи,яким надано право захищати права,свободи та інтереси інших осіб,або державні чи суспільні інтереси».

Відповідно до ст..11 ч 1 ЦПК України «Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб,поданим відповідно до цього Кодексу,в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб,які беруть участь у справі».

Відповідно до ст.. 60 ЦПК України»Кожна сторона зобов»язана довести ті обставини,на які вона посилається як на підставі своїх вимог і заперечень,крім випадків,встановлених ст.. 61 цього Кодексу».

Відповідно до ст.. 61 ч 3 ЦПК України «Обставини,встановлені судовим рішенням у цивільній,господарській або адміністративній справі,що набрало законної сили,не доказуються при розгляді інших справ,у яких беруть участь ті самі особи або особа,щодо якої встановлено ці обставини».

У судовому засіданні було встановлено,що рішенням ОСОБА_1 селищної ради від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» затверджено проекти землеустрою та передано безкоштовно у приватну власність зокрема громадянам, згідно п.п. 42-51, 61 додатку до рішення, земельні ділянки загальною площею 1,2290 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд в селищі Ворзель.

На підставі вказаного рішення селищної ради громадяни отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: 1) ОСОБА_9 - серії ЯМ № 724416 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовня, 5/3 з кадастровим номером :01:017:0047; 2) ОСОБА_10 - серії ЯМ № 724422 від 04.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/2 з кадастровим номером :01:017:0049; 3) ОСОБА_11 - серії ЯМ № 443799 від 10.05.2012 на земельну ділянку площею 0,0964 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня 5/5 з кадастровим номером :01:017:0058; 4) ОСОБА_12 - серії ЯМ № 724413 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/1 з кадастровим номером :01:017:0051. 5) ОСОБА_13 - серії ЯМ № 443821 від 10.05.2012 на земельну ділянку площею 0,0964 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/4 з кадастровим номером :01:017:0059; 6) ОСОБА_14 - серії ЯМ № 724425 від 04.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/1 з кадастровим номером :01:017:0053; 7) ОСОБА_8 - серії ЯМ № 724429 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/3 з кадастровим номером :01:017:0052; 8) ОСОБА_15 - серії ЯМ № 724427 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/2 з кадастровим номером :01:017:0050; 9) ОСОБА_16 - серії ЯМ № 724419 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/4 з кадастровим номером :01:017:0046; 10) ОСОБА_7 - серії ЯМ № 724418 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/6 з кадастровим номером :01:017:0048; 11) ОСОБА_6 - серії ЯМ № 724414 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/5 з кадастровим номером :01:017:0054.

В подальшому, на підставі договорів купівлі-продажу від 04.07.2012 та від 31.07.2012 ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_12, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15 та ОСОБА_16 відчужили земельні ділянки на користь ОСОБА_2, яка згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень Реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.07.2013 набула права власності на земельні ділянки.

На підставі договорів дарування від 26.09.2014 ОСОБА_11 відчужила земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0058 на користь ОСОБА_3 та ОСОБА_13 відчужив земельну ділянку на користь ОСОБА_4, які згідно рішень про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_17 від 26.09.2014 набули права власності на земельні ділянки.

Відповідно до відомостей з Національної кадастрової системи Державного земельного кадастру земельні ділянки ОСОБА_7 (кадастровий номером :01:017:0048) та ОСОБА_6 (кадастровий номер :01:017:0054) відчужені на користь ОСОБА_5 на підставі договорів купівлі-продажу від 26.10.2012 № 2095 та від 11.10.2012 № 1175, посвідчених приватними нотаріусами Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_18 та ОСОБА_19

Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні копією рішення від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність громадянам для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд» (а.с.20-22),копіями державних актів (а.с.23-24),інформаційними довідками (а.с.25-38).ОСОБА_6 обставини справи не заперечуються учасниками процесу.

Позивач просить визнати недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» в частині затвердження проектів землеустрою та передані безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_7 та ОСОБА_6,поскільки при прийнятті вказаного рішення селищна рада діяла поза межами своїх повноважень, а вилучення земельних лісових ділянок площею більше 1 га, а також зміна їх цільового призначення, відноситься до виключної компетенції Кабінету Міністрів України.

Дані обґрунтування суд вважає безпідставними та недоведеними .

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Згідно з ч. 1 ,2,3 п г ст. 152 Земельного кодексу України Держава забезпечує громадянам та юридичним особам рівні умови захисту прав власності на землю.Власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю,навіть якщо ці порушення не пов»язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою,і відшкодування завданих збитків.Захист прав громадян і юридичних осіб на земельні ділянки здійснюються шляхом визнання недійсним рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування.»

Положеннями статті 121 Земельного кодексу України визначено норми безоплатної передачі земельних ділянок громадянам. Так відповідно до цих норм громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності у певних розмірах. Для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) у селищі надається земельна ділянка не більше 0,15 гектара.

Частиною 6 статті 118 ЗКУ визначено порядок отримання земельних ділянок державної та комунальної власності у власність громадян в межах безоплатної приватизації. Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання _ до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. У клопотанні зазначаються цільове призначення земельної ділянки та її орієнтовні розміри. До клопотання додаються графічні матеріали, на яких зазначено бажане місце розташування земельної ділянки.

Відповідно до ч. 7 ст. 118 ЗК України відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Положеннями ч. 7 ст. 118 ЗК України встановлено виключний перелік підстав для відмови у наданні дозволу на розроблення проекту землеустрою. Підставою відмови у наданні такого дозволу може бути лише невідповідність місця розташування об'єкта вимогам законів, прийнятих відповідно до них нормативно-правових актів, генеральних планів населених пунктів та іншої містобудівної документації, схем землеустрою і техніко-економічних обгрунтувань використання та охорони земель адміністративно-територіальних одиниць, проектів землеустрою щодо впорядкування територій населених пунктів, затверджених у встановленому законом порядку.

Згідно позовної заяви позивач зазначає,що спірні земельні ділянки у власність вказаним громадянам були надані за рахунок землі яка відносилась до об»єктів права власності держави,а саме землі лісогосподарського призначення.

Відповідно до статті 33 Лісового кодексу України (у редакції, яка булла чинною на час виникнення спірних правовідносин) до повноважень сільських, селищних, міських рад у сфері лісових відносин належить, зокрема передача у власність, надання у постійне користування земельні лісові ділянки, що перебувають у комунальній власності, в межах сіл, селищ, міст і припиняють права користування ними.

Повноваження Кабінету Міністрів України у сфері лісових відносин визначені статтею 27 Лісового кодексу України, до яких, зокрема, належить передача у власність, надання в постійне користування для нелісогосподарських потреб земельних лісових ділянок площею більше як 1 гектар, що перебувають у державній власності.

Проте доказів того, що спірні земельні ділянки на час прийняття оспорюваного рішення відносилися до обєктів права державної власності або земель лісогосподарського призначення, до суду надано не було.

Статтею 55 Земельного кодексу України визначено, що до земель лісогосподарського призначення належать землі, вкриті лісовою рослинністю, а також не вкриті лісовою рослинністю, нелісові землі, які надані та використовуються для потреб лісового господарства. До земель лісогосподарського призначення не належать землі, зайняті: зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів; окремими деревами і групами дерев, чагарниками на сільськогосподарських угіддях, присадибних, дачних і садових ділянках.

Відповідно до ст. 56 Земельного кодексу України землі лісогосподарського призначення можуть перебувати у державній, комунальній та приватній власності.

Громадянам та юридичним особам за рішенням органів місцевого самоврядування та органів виконавчої влади можуть безоплатно або за плату передаватись у власність замкнені земельні ділянки лісогосподарського призначення загальною площею до 5 гектарів у складі угідь селянських, фермерських та інших господарств. Громадяни і юридичні особи в установленому порядку можуть набувати у власність земельні ділянки деградованих і малопродуктивних угідь для залісення.

Статтями 7, 8 Лісового кодексу України визначено, що ліси, які знаходяться в межах території України, є об'єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника на ліси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених Конституцією України.

Ліси можуть перебувати в державній, комунальній та приватній власності. У державній власності перебувають усі ліси України, крім лісів, що перебувають у комунальній або приватній власності.

Відповідно до ст. 57 Земельного кодексу України земельні ділянки лісогосподарського призначення за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування надаються в постійне користування спеціалізованим державним або комунальним лісогосподарським підприємствам, іншим державним і комунальним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані підрозділи, для ведення лісового господарства.

Частиною першою ст. 17 Лісового кодексу також встановлено, що у постійне користування ліси на землях саме державної власності, для ведення лісового господарства, без встановлення строку надаються спеціалізованим державним лісогосподарським підприємствам, іншим державним підприємствам, установам та організаціям, у яких створено спеціалізовані лісогосподарські підрозділи.

Вказані норми Лісового кодексу свідчать про те, що право власності держави на земельні ділянки здійснюється саме через спеціалізовані державні лісогосподарські підприємства.

Частиною четвертою ст. 17 Лісового кодексу передбачено, що право постійного користування лісами посвідчується державним актом на право постійного користування земельною ділянкою.

За статтями 45, 47, 58, 54 Лісового кодексу України облік лісів включає збір та узагальнення відомостей, які характеризують кожну лісову ділянку за площею, кількісними та якісними показниками. Основою ведення обліку лісів є матеріали лісовпорядкування.

Лісовпорядкування включає комплекс заходів, спрямованих на забезпечення ефективної організації та науково обґрунтованого ведення лісового господарства, охорони, захисту, раціонального використання, підвищення екологічного та ресурсного потенціалу лісів, культури ведення лісового господарства, отримання достовірної і всебічної інформації про лісовий фонд України.

Лісовпорядкування є обов'язковим на всій території України та ведеться державними лісовпорядними організаціями за єдиною системою в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади з питань лісового господарства.

У матеріалах лісовпорядкування дається якісна і кількісна характеристика кожної лісової ділянки, комплексна оцінка ведення лісового господарства, що є основою для розроблення на засадах сталого розвитку проекту організації та розвитку лісового господарства відповідного об'єкта лісовпорядкування.

Проект організації та розвитку лісового господарства передбачає екологічно обґрунтоване ведення лісового господарства і розробляється відповідно до нормативно-правових актів, що регулюють організацію лісовпорядкування.

Матеріали лісовпорядкування затверджуються в установленому порядку органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань лісового господарства за погодженням відповідно з органом виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища Автономної Республіки Крим, територіальними органами центрального органу виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища.

Затверджені матеріали лісовпорядкування є обов'язковими для ведення лісового господарства, планування і прогнозування використання лісових ресурсів.

Відповідно до п. 5 Прикінцевих положень Лісового кодексу України до одержання в установленому порядку державними лісогосподарськими підприємствами державних актів на право постійного користування земельними лісовими ділянками, документами, що підтверджують це право на раніше надані землі, є планово-картографічні матеріали лісовпорядкування.

Планово-картографічні матеріали лісовпорядкування складаються на підставі натурних лісовпорядних робіт та камерного дешифрування аерознімків, містять детальну характеристику лісу. Перелік планово-картографічних лісовпорядкувальних матеріалів, методи їх створення, масштаби, вимоги до змісту та оформлення, якості виготовлення тощо регламентується галузевими нормативними документами. Зокрема, за змістом пункту 1.1 Інструкції про порядок створення і розмноження лісових карт, затвердженої Держлісгоспом СРСР 11.12.1986, планшети лісовпорядкування відносяться до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а частина друга зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення.

Зазначені планшети лісовпорядкувальні належать до планово-картографічних матеріалів лісовпорядкування, а ч. 2 зазначеної Інструкції присвячена процедурі їх виготовлення. Тому при вирішенні питання щодо перебування земельної лісової ділянки у користуванні державного лісогосподарського підприємства необхідно враховувати положення п. 5 розд. VIII «Прикінцеві положення» ЛК України.Дана правова позиція викладена у постанові Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 24 грудня 2014 р. у справі № 6-212цс14).Однак на підтвердження зазначених у позовній заяві доводів позивачем до суду не було надано планово-картографічні матеріали лісовпорядкування зазначеного позивачем 11 кварталу,а саме планшет лісовпорядкування.

Позивачем по справі долучені до позовної заяви копії Карти-схеми лісонасаджень Бучанського лісгоспу від 1988 року та проект організації та розвитку лісового господарства 1978-1979 роки.Оригінали даних документів були досліджені у судовому засіданні.Позивач на обґрунтування своїх доводів посилається на ті обставини,що земельні ділянки,які були надані у власність 11 громадянам ,були надані за рахунок землі,яка відноситься до 11 кварталу Кічеївської лісової дачі Бучанського комунального лісгоспу і із фрагменту накладення кадастрових номерів вищевказаних 11-ти громадян на планово-картографічні матеріали кварталу 11 Бучанського комунального лісгоспу та на публічну кадастрову карту, який додано до листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» встановлено, що земельні ділянки 11 громадян накладаються на 11 квартал Кічеївської лісової дачі Бучанського комунального лісгоспу, який в подальшому ліквідовано.Однак з даного приводу до суду не було надано відповідних доказів,а саме,що земельні ділянки із кадастровими номерами :01:017:0047, :01:017:0049, :01:017:0058, :01:017:0051, :01:017:0059, :01:017:0053, :01:017:0052, :01:017:0050, :01:017:0046, :01:017:0048, :01:017:0054 відносились до 11 кварталу Кічеївської лісової дачі Бучанського комунального лісгоспу,що зазначені земельні ділянки накладаються саме на вказаний 11 квартал,що земельні ділянки вказаного 11 кварталу Кічеївської лісової дачі Бучанського комунального лісгоспу у передбаченому законом порядку обліковувались на час передачі землі у власність громадян як землі лісогосподарського призначення ,що вони були об»єктом державної власності.Позивач посилається на лист інформацію Українського державного проектного лісовпорядного виробничого обєднання «Укрдержліспроект»,що вищезазначені земельні ділянки, які передані ОСОБА_1 селищною радою у приватну власність 11-ти громадянам, відносились до земель Кічеївської лісової дачі та знаходяться у кварталі 11 та на фрагмент накладення кадастрових номерів вищевказаних 11-ти громадян на планово-картографічні матеріали кв. 11 Бучанського комунального лісгоспу та на публічну кадастрову карту, який додано до листа Українського державного проектного лісовпорядного виробничого об'єднання «Укрдержліспроект» (а.с.39-42),однак суд не може прийняти до уваги дані документи,поскільки із даних документів не вбачається,яким чином даний факт було встановлено, які саме земельні ділянки із якими кадастровими номерами накладаються на вказаний 11 квартал та яким саме чином.

Згідно зі ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Як роз'яснено у п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», суд сприяє сторонам у виконанні їх обов'язку подати свої докази. Для з'ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань, суд відповідно до статей 143, 144 ЦПК України призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Частиною 4 ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд сприяє всебічному і повному з'ясуванню обставин справи: роз'яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов'язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом.

На виконання зазначених норм закону суд сприяв позивачу у наданні до суду відповідних доказів,однак позивачем не було заявлено клопотання ні про призначення по справі відповідної експертизи ні про залучення до участі у справі відповідного спеціаліста.

Позивач у своїй позовній заяві посилається на ті обставини,що ОСОБА_1 селищна рада перевищила свої повноваження та без згоди Кабінету Міністрів України передала у власність громадян земельні ділянки лісогосподарського призначення державної власності відразу 11-ти громадянам загальною площею 1,2290 га, які знаходились у одному кварталі лісництва, є єдиним лісовим масивом.Однак суд вважає ,що дана обставина не була доведена у судовому засіданні,поскільки як уже зазначалось раніше спірні земельні ділянки з кадастровими номерами :01:017:0047, :01:017:0049, :01:017:0058, :01:017:0051, :01:017:0059, :01:017:0053, :01:017:0052, :01:017:0050, :01:017:0046, :01:017:0048, :01:017:0054 були передані у власність громадянам не єдиним масивом,а різним особам та у різних розмірах.

Згідно позовної заяви позивач зазначає,що оскаржуваним рішенням селищної ради № 310-17-ІV від 27 лютого 2012 року було порушено порядок зміни цільового призначення земель, оскільки така зміна проведена не уповноваженим відповідно до вимог Земельного кодексу України органом та за відсутності згоди органу лісового господарства.

Згідно з частинами першою, другою та четвертою статті 20 ЗК України (тут і далі в редакції, яка була чинною на час виникнення спірних правовідносин) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земель провадиться органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про передачу цих земель у власність або надання у користування, вилучення (викуп) земель і затверджують проекти землеустрою або приймають рішення про створення обєктів природоохоронного та історико-культурного призначення. Зміна цільового призначення земель, зайнятих лісами, провадиться з урахуванням висновків органів виконавчої влади з питань охорони навколишнього природного середовища та лісового господарства.

Позивач не наддав до суду жодного доказу на підтвердження тих обставин яким саме рішенням органів державної влади та органів місцевого самоврядування та коли було змінено цільове призначення спірних земельних ділянок та відповідно дане рішення у передбаченому законом порядку позивач не оскаржує. Твердження позивача про незаконну зміну цільового призначення спірних земельних ділянок суд вважає припущенням позивача,а відповідно до ст. 60 ч 4 ЦПК України «Доказування не може грунтуватися на припущеннях».

Крім того,з приводу незаконної зміни цільового призначення спірних земельних ділянок суд вважає за необхідне звернути увагу на ті обставини,що при передачі у приватну власність громадянам спірних земельних ділянок відділом Держкомзему у м.Ірпені було надано довідки,відповідно до яких категорія даних земель визначена як землі житлової та громадської забудови ,графа56-«Зелені насадження»,що стверджується довідками (а.с. 237, 238, 243, 248 т 15,10 т 2).Доказів тих обставин,що спірні земельні ділянки у певний період часу обліковувались як землі лісогосподарського призначення(ліси) та у послідуючому цільове призначення даних земельних ділянок було змінено- до суду надано не було.

Відповідно до ст. 2.1 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України 10.04.2006 N 105, зелені насадження - деревна, чагарникова, квіткова та трав'яна рослинність природного і штучного походження на визначеній території населеного пункту.

Крім цього, відповідно до п. 2 ст. 55 ЗК України (в редакції, яка діяла на момент виникнення спірних відносин) розяснено, що не належать до земель лісогосподарського призначення землі, зайняті зеленими насадженнями у межах населених пунктів, які не віднесені до категорії лісів.

Позивачем на обгрунтування заявлених позовних вимог були надані клопотання про вжиття заходів прокурорського реагування,які були направлені до прокуратури Київської області начальником інспекції сільського господарства у Київській області (а.с.56-88).Однак зі змісту вказаних клопотань вбачається,що відповідачам по справі земельні ділянки були відведені за рахунок зелених насаджень загального користування,а не за рахунок земель лісогосподарського призначення.

Позивач посилається також на розпорядженням Кабінету Міністрів України від 10.04.2008 №610-р «Про деякі питання розпорядження земельними лісовими ділянками» відповідно до якого з метою недопущення фактів порушення інтересів держави і суспільства під час відчуження та зміни цільового призначення земельних лісових ділянок, зупинено прийняття рішень про надання згоди на вилучення ділянок, їх передачу у власність та оренду із зміною цільового призначення.Однак,як уже зазначалось раніше,суду не було надано доказів тих обставин,що спірні земельні ділянки на час передачі їх у власність громадянам ,перебували у власності держави мали лісогосподарське призначення та відповідно було змінено цільове призначення даних земельних ділянок.

За ст. 3 Земельного кодексу України земельні відносини, що виникають при використанні лісів, регулюються також нормативно-правовими актами про ліси, якщо вони не суперечать цьому кодексу.

Частиною 2 ст. 5 Лісового кодексу України передбачено, що правовий режим земель лісогосподарського призначення визначається нормами земельного законодавства. Відтак, застосування норм земельного та лісового законодавства при визначенні правового режиму земель лісогосподарського призначення має базуватися на пріоритетності норм земельного законодавства перед нормами лісового законодавства, а не навпаки .ОСОБА_6 правова позиція викладена у Постанові Верховного суду України від 27 січня 2015 року у справі № 21-570а14.

Відповідно до п. 12 Перехідних положень Земельного кодексу України, який був чинний на день прийняття селищною радою оспорюваного рішення, до розмежування земель державної та комунальної власності повноваження щодо розпорядження землями (крім земель, переданих у приватну власність, та земель, зазначених в абзаці другому цього пункту) в межах населених пунктів здійснюють відповідні сільські, селищні, міські ради з урахуванням вимог абзацу третього цього пункту, а за межами населених пунктів - відповідні органи виконавчої влади.

Рішенням Київської обласної ради від 12 травня 1999 року № 111-07-ХХІІІ «Про встановлення меж ОСОБА_1 селищної ради та селища Ворзель Київської області» затверджено межі селища міського типу Ворзель загальною площею 878,7 га згідно із «Проектом формування території і встановлення меж ОСОБА_1 селищної ради та селища міського типу Ворзель в її межах», розробленого Київським відділенням Інституту землеустрою Української академії аграрних наук. Згідно з вказаним Проектом спірні земельні ділянки знаходяться в межах населеного пункту смт. Ворзель.Наведені обставини справи стверджуються у судовому засіданні проектом формування території смт.Ворзель із доданими до нього доказами (а.с.186-207 т 1).

Враховуючи викладені обставини,суд вважає ,що рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» прийнято селищною радою в межах наданих їй повноважень, у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині визнання недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» в частині затвердження проектів землеустрою та передані безкоштовно у приватну власність земельних ділянок ОСОБА_9, ОСОБА_10, ОСОБА_11, ОСОБА_12, ОСОБА_13, ОСОБА_14, ОСОБА_8, ОСОБА_15, ОСОБА_16, ОСОБА_7 та ОСОБА_6

Як уже зазначалось раніше ,на підставі рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки» громадяни отримали державні акти на право власності на земельні ділянки, а саме: 1) ОСОБА_9 - серії ЯМ № 724416 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовня, 5/3 з кадастровим номером :01:017:0047; 2) ОСОБА_10 - серії ЯМ № 724422 від 04.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/2 з кадастровим номером :01:017:0049; 3) ОСОБА_11 - серії ЯМ № 443799 від 10.05.2012 на земельну ділянку площею 0,0964 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня 5/5 з кадастровим номером :01:017:0058; 4) ОСОБА_12 - серії ЯМ № 724413 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1160 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/1 з кадастровим номером :01:017:0051. 5) ОСОБА_13 - серії ЯМ № 443821 від 10.05.2012 на земельну ділянку площею 0,0964 га в смт. Ворзель, просп. Жовтня, 5/4 з кадастровим номером :01:017:0059; 6) ОСОБА_14 - серії ЯМ № 724425 від 04.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/1 з кадастровим номером :01:017:0053; 7) ОСОБА_8 - серії ЯМ № 724429 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/3 з кадастровим номером :01:017:0052; 8) ОСОБА_15 - серії ЯМ № 724427 від 05.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/2 з кадастровим номером :01:017:0050; 9) ОСОБА_16 - серії ЯМ № 724419 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/4 з кадастровим номером :01:017:0046; 10) ОСОБА_7 - серії ЯМ № 724418 від 03.04.2012 на земельну ділянку площею 0,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/6 з кадастровим номером :01:017:0048; 11) ОСОБА_6 - серії ЯМ № 724414 на земельну ділянку площею О,1147 га в смт. Ворзель, вул. Крилова, 4/5 з кадастровим номером :01:017:0054.Наведені обставини справи стверджуються копіями державних актів (а.с.23-24)

Позивач просить визнати недійсними державні акти на право власності на земельні ділянки: серії ЯМ № 724418, виданий ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0048 площею 0,1147 га; серії ЯМ № 724414, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0054 площею 0,1147 га.Інші Державні акти,які були видані на підставі рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV позивачем не оскаржуються.

Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Поскільки суд відмовляє позивачу у позовних вимогах в частині визнання недійсним рішення ОСОБА_1 селищної ради Київської області від 27.02.12 № 310-17-ІV «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки»,яке було підставою для отримання ОСОБА_7 та ОСОБА_6 вказаних державних актів на право власності на землю,будь-яких доказів на підтвердження тих обставин,що при видачі державних актів були допущенні інші порушення норм чинного законодавства та в чому саме полягають дані порушення позивачем до суду надано не було ,тому відповідно відсутні підстави і для визнання недійсними державних актів на право власності на земельні ділянки: серії ЯМ № 724418, виданий ОСОБА_7 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0048 площею 0,1147 га; серії ЯМ № 724414, виданий ОСОБА_6 на земельну ділянку з кадастровим номером :01:017:0054 площею 0,1147 га,.

Позивач також просить визнати недійсними та скасувати рішення реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.07.2013: № 3622980 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0046; № 3622380 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0050; № 3618966 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0052; № 3617722 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0053; № 3619699 про реєстрацію права власності на Земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0051; № 3620472 про реєстрацію права власності на Земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0049; № 3621469 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0047 за ОСОБА_2 та визнати недійсним та скасувати рішення приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_17 від 26.09.2014 № 16079682 про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0059 та № 16079843 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0058.,у зв»язку з чим суд відмовляє позивачу у зазначених позовних вимогах.Дана позовні вимоги позивачем по справі взагалі не обґрунтовані та не зазначені підстави вказаних позовних вимог.Як вбачається із інформаційних довідок (а.с.25-26) рішення приватного нотаріуса Ірпінського міського нотаріального округу ОСОБА_17 від 26.09.2014 № 16079682 про реєстрацію за ОСОБА_4 права власності на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0059 та № 16079843 про реєстрацію за ОСОБА_3 права власності на земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0058 було прийнято на підставі договорів дарувння земельних ділянок від 26.09.14р,а рішення реєстраційної служби Ірпінського міського управління юстиції від 03.07.2013: № 3622980 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0046; № 3622380 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0050; № 3618966 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0052; № 3617722 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0053; № 3619699 про реєстрацію права власності на Земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0051; № 3620472 про реєстрацію права власності на Земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0049; № 3621469 про реєстрацію права власності на земельну ділянку площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0047 за ОСОБА_2було прийнято на підставі договорів купівлі-продажу(а.с.27-33).Позивачем не зазначено з яких підстав він просить визнати незаконними та скасувати зазначені рішення,відповідні цивільно-правові угоди,які стали підставою для прийняття рішень приватним нотаріусом та державним реєстратором позивачем не оскаржуються.Тому враховуючи викладені обставини суд відмовляє позивачу у зазначених позовних вимогах.

Згідно позовної заяви позивач просить витребувати на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння: ОСОБА_2 земельні ділянки площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0047, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0046, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0050, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0052, площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0053, площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0051, площею 0,116 га з кадастровим номером :01:017:0049; ОСОБА_4 земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0059; ОСОБА_3 земельну ділянку площею 0,0964 га з кадастровим номером :01:017:0058; ОСОБА_5 земельні ділянки площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0048 та площею 0,1147 га з кадастровим номером :01:017:0054, загальна вартість яких складає 981432 грн. та які розташовані в смт. Ворзель Київської області.

Відповідно до ст.. 387 ЦК України «Власник має право витребувати своє майно від особи,яка незаконно без відповідної правової підстави заволоділа ним»

Відповідно до ст.. 388 ЦК України «Якщо майно за відплатним договором придбане в особи,яка не мала права його відчуджувати,про що набувач не знав і не міг знати(добросовісний набувач),власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі якщо майно 3)вибуло із володіння власника або особи,якій він передав майно у володіння,не з їхньої волі іншим шляхом».Якщо майно було набуто безвідплатно в особи,яка не мала права його відчуджувати,власник має право витребувати його від добросовісного набувача у всіх випадках».

Відповідно до п. 22 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» від 07.02.2014 № 5 якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, власник має право витребувати це майно з незаконного володіння набувача (статті 387, 388 Цивільного кодексу України). Якщо в такій ситуації (саме так обґрунтовано підставу позову) предявлений позов про визнання недійсними договорів про відчуження майна, слід мати на увазі правила, встановлені статтями 387, 388 Цивільного кодексу України.

Крім цього, вищевказаною Постановою розяснено, що витребувати своє майно із чужого незаконного володіння має право лише власник, і лише якщо доведе факт незаконного вибуття майна з його володіння.

Враховуючи ,що позивачем по справі не було надано доказів тих обставин,що земельні ділянки з кадастровими номерами :01:017:0047, :01:017:0049, :01:017:0058, :01:017:0051, :01:017:0059, :01:017:0053, :01:017:0052, :01:017:0050, :01:017:0046, :01:017:0048, :01:017:0054, які розташовані на території ОСОБА_1 селищної ради ,перебували у власності держави в особі Кабінету Міністрів України та що вказані земельні ділянки вибули з володіння власника незаконно,суд відмовляє позивачу у позовних вимогах про витребування зазначених земельних ділянок на користь держави в особі Кабінету Міністрів України з незаконного володіння відповідачів.

Суд відмовляє позивачу у відшкодуванні судових витрат по справі,поскільки у позові позивачу відмовлено у повному обсязі.

Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.07.2016р було задоволено заяву позивача і до розгляду даної справи по суті було забезпечено позов та накладено арешт на земельні ділянки з кадастровими номерами :01:017:0047, :01:017:0049, :01:017:0058, :01:017:0051, :01:017:0059, :01:017:0053, :01:017:0052, :01:017:0050, :01:017:0046, :01:017:0048, :01:017:0054, що розташовані на території ОСОБА_1 селищної ради,заборонено відповідачам по справі та іншим фізичним та юридичним особам проводити будівельні роботи на земельних ділянках з кадастровими номерами :01:017:0047, :01:017:0049, :01:017:0058, :01:017:0051, :01:017:0059, :01:017:0053, :01:017:0052, :01:017:0050, :01:017:0046, :01:017:0048, :01:017:0054, що розташовані на території ОСОБА_1 селищної ради.

Відповідно до ст.. 154 ч 6 ЦПК України Якщо у задоволенні позову було відмовлено,провадження у справі було закрито або заяву було залишено без розгляду,вжиті заходи забезпечення позову застосовуються до набрання судовим рішенням законної сили .Суд може одночасно з ухваленням судового рішення або після цього постановити ухвалу про скасування заходів забезпечення позову.

Поскільки позивачу відмовлено у позові у повному обсязі,суд відповідно до ч 6 ст. 154 ЦПК України одночасно із ухваленням рішення по даній справі вважає за необхідне скасувати заходи забезпечення позову,які були вжиті по даній справі ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.07.2016р-скасувати.

Відповідачами по справі були подані до суду заяви про застосування строків позовної давності.

Відповідно до ст.. 267 ч 4 ЦК України «Сплив позовної давності,про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові».

Враховуючи,що суд відмовляє позивачу у позові по суті у зв»язку із необґрунтованістю та недоведеністю,суд не вбачає підстав для застосування строків позовної давності.

На підставі ст. ст. 20,21,52,56,57,83,84,118,121,125,152,155,158 ЗК України, ст.ст. 7,8, 45,47,54,57,58 Лісового Кодексу України керуючись ст. ст. 3, 10, 60, 213-218 ЦПК України, суд, -

в и р і ш и в :

Першому заступнику прокурора Київської області у позові відмовити.

Заходи забезпечення позову,які були вжиті по даній справі ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 04.07.2016р-скасувати.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Київської області через Ірпінський міський суд шляхом подачі апеляційної скарги на протязі 10 днів.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

З мотивованим рішенням суду сторони зможуть ознайомитись 11.07.2016 р.

Суддя: ОСОБА_24