Справа № 588/742/16-ц
провадження № 2/588/386/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 липня 2016 року Тростянецький районний суд Сумської області в складі: головуючого судді Маслова В.В., за участю секретаря Ноздріної В.О., розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Тростянець цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Тростянецької міської ради Сумської області про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування, про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки,

ВСТАНОВИВ

ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до Тростянецької міської ради Сумської області про визнання права власності на жилий будинок в порядку спадкування та про визнання права на завершення приватизації земельної ділянки, посилаючись на те що 16.06.2012 померла її мати ОСОБА_2. На випадок своєї смерті ОСОБА_2 залишила заповіт, яким все своє майно заповіла їй (позивачці). Після смерті матері відкрилася спадщина, яка складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область та належав матері на підставі договору купівлі продажу від 28.05.1983. Крім того, згідно з рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 19.01.1994 № 11 ОСОБА_2 за життя була передана у власність земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець Сумської області, площею 600 кв. м. Державний акт на присадибну ділянку за життя ОСОБА_2 не оформила. Коли позивачка звернулася до Тростянецької районної державної нотаріальної контори з питанням оформлення спадщини, то зясувалося, що правовстановлюючий документ на будинок договір купівлі-продажу від 28.05.1983 не було зареєстровано в органах БТІ, а також відсутній державний акт на присадибну земельну ділянку, через що своєю постановою від 31.05.2016 державний нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину. У звязку з цим, позивачка просила суд: 1) визнати за нею право власності на жилий будинок із господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 16.06.2012; 2) визнати за нею право на завершення приватизації та отримання на своє імя правовстановлюючого документу на земельну ділянку площею 600 кв.м., наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область.

Позивачка у судове засідання зявилась, позов підтримала.

Представник відповідача у судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов визнав.

Представник третьої особи в судове засідання не зявився, подав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав.

Суд, дослідивши матеріали справи, мотивуючи рішення, зазначає про наступне.

З матеріалів справи судом встановлено, що 16.06.2012 померла мати позивачки ОСОБА_2, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії І БП 124254 від 16.06.2012. (а.с.10)

Як вбачається з копії заповіту від 18.02.2010 на випадок своєї смерті ОСОБА_2 все своє майно заповіла позивачці ОСОБА_1 (а.с.11)

Спадщину після смерті матері позивачка прийняла подавши заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори, про що свідчить лист Тростянецької ДНК від 30.06.2016 № 586/01-09.

Інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено.

Спадщина після смерті ОСОБА_2 складається з жилого будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область та належав їй на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі продажу від 28.05.1983, оригінал якого знаходиться в інвентарній справі на будинок.

Як вбачається з постанови державного нотаріуса Охтирської РДНК позивачці було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на вказаний будинок, оскільки право власності на нього не було зареєстровано.

Розглядаючи заявлену вимогу позивачки про визнання за нею права власності на будинок суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом.

Відповідно до ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом та законом має право прийняти спадщину або не прийняти її.

Згідно позиції викладеної у п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року за № 7 у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду з правилами позовного провадження.

Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред'являти позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації.

Відповідно до ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав.

Відповідно до абз. 3 ч. 2 ст. 331 ЦК, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації.

Згідно з розясненнями наданими у п. 3.1. листа ВССУ від 16.05.2013 № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56,Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами).

Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень".

Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину.

За таких обставин, оскільки ОСОБА_2 набула права власності на спірний будинок ще 28.05.1983 на підставі нотаріально засвідченого договору купівлі продажу, тобто до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", то позивачка, як спадкоємець, що прийняла спадщину, має право на оформлення своїх спадкових прав, а тому заявлені нею позовні вимоги у цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню.

Також судом було встановлено, що згідно з рішенням виконкому Тростянецької міської ради від 19.01.1994 № 11 ОСОБА_2 за життя була передана у власність земельна ділянка надана для будівництва та обслуговування жилого будинку та господарчих споруд, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець Сумської області, площею 600 кв. м., державний акт на яку за її життя отримано не було. Вказані обставини підтверджуються довідкою Тростянецької міської ради Сумської області від 13.06.2016 № 447 та листом відділу Держгеокадастру у Тростянецькому районі Сумської області від 29.06.2016 №9-28-99.8-1208/2-16.

Розглядаючи вимогу позивачки про визнання за нею права на завершення приватизації та отримання на своє ім'я правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку суд виходить із наступного.

Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов'язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ч. 3 ст. 116 ЗК України безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебувають у користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом.

Згідно з роз'ясненнями Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 р. № 24-753/0/13 ( п. 3.5) видача державного акта про право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування відповідно до Декрету КМУ від 26 грудня 1992 року «Про приватизацію земельних ділянок», до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Зазначений порядок встановлений законодавством у разі набуття права власності на земельні ділянки шляхом їх приватизації (ч.3 ст. 116 ЗК).

Відповідно до вказаного роз'яснення визнається правильною практика судів, які задовольняють вимоги спадкоємців, що звернулися до суду з позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім'я спадкоємця.

За таких обставин, суд вважає, що позивачка ОСОБА_1 прийнявши спадщину після смерті ОСОБА_2 набула право на спадкування усіх прав та обов'язків, що належали останній включно з правом на завершення приватизації земельної ділянки.

У звязку із цим, вимогу позивачки про визнання за нею права на завершення приватизації земельної ділянки площею 600 м.кв, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область, яка на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 19.01.1994 № 11 була передана у приватну власність ОСОБА_2, слід задовольнити, надавши їй право на отримання правовстановлюючого документа на вказану земельну ділянку на своє ім'я.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.10, 11, 13, 60, 61, 63, 174, 212-215, 292, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область, в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_2, яка померла 16.06.2012.

Визнати за ОСОБА_1 право на завершення приватизації та отримання на своє імя правовстановлюючого документу на приватизовану земельну ділянку площею 600 м.кв., наданої для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що знаходиться за адресою: вул. Павлова, 2-а, м. Тростянець, Сумська область, яка на підставі рішення виконавчого комітету Тростянецької міської ради Сумської області від 19.01.1994 № 11 була передана у приватну власність ОСОБА_2, яка померла 16.06.2012.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Сумської області через суд першої інстанції шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 діб з дня його проголошення.

Суддя В.В. Маслов