АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/792/1696/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 серпня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Апеляційного суду Хмельницької області

в складі : головуючого судді Переверзєвої Н.І.

суддів: Кізюн О.Ю., П`єнти І.В.

секретар Дубова М.В.

з участю: сторін, представника позивачки ОСОБА_1

розглянула у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 липня 2016 року по справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання спільної сумісної власності та визнання права власності на ? частину квартири.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів

в с т а н о в и л а:

В листопаді 2015 року ОСОБА_3 звернулась до суду і після уточнення позовних вимог просила визнати право спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 ОСОБА_2 та ОСОБА_3; визнати за нею право власності на1/2 частину даної квартири.

Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 14 липня 2016 року позов задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 право власності на 1/2 частину квартири АДРЕСА_2, залишивши за ОСОБА_2 право власності на іншу1/2 частину зазначеної квартири.

В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 судові витрати у справі в сумі 2048, 53 грн.

В своїй апеляційній скарзі ОСОБА_2 означене рішення вважає незаконним, таким, що ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, просить його скасувати і постановити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити. Звертає увагу на те, що суд на порушення вимог ст. 360-7 ЦПК України не врахував висновки щодо

_______________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції ОСОБА_4 Провадження № 22ц/792/1696/16

Доповідач Переверзєва Н.І. Категорія 05

застосування норми права, викладені в постанові Верховного суду України від 25.11.2015 року по справі №6-2333цс15 і не навів мотивів чому він відступив від даної правової позиції, не дослідивши при вирішенні спору ані джерело набуття коштів, за які було набуте спірне майно, ані мету його придбання . Крім того, судом першої інстанції не було враховано, що рішення Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2011 року та ухвала апеляційного суду Хмельницької області від 09.12.2015 року оскаржені в касаційному порядку, справа перебуває на розгляді Вищого спеціалізованого суду з розгляду кримінальних та цивільних справ. Також, на думку апелянта, термін позовної давності по вимогах щодо поділу майна подружжя сплив 20.12.2014 року, в той час як позов заявлено в листопаді 2015 року.

Апеляційна скарга підлягає відхиленню з наступних підстав.

Відповідно до вимог ч.1 ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

За ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Судом встановлено, що сторони з 14 серпня 1982 року по 27 вересня 2011 року перебували у зареєстрованому шлюбі. За договором про дольову участь у будівництві житла від 27 травня 1998 року за спільні кошти подружжя придбали квартиру АДРЕСА_3, а 06.12.1998 року на неї було видано свідоцтво про право власності на імя ОСОБА_2 Означена квартира є їх спільною сумісною власністю і ця обставина, як і те, що ОСОБА_3 є її співвласником, встановлено заочним рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 28.11.2011 року та ухвалою апеляційного суду Хмельницької області від 9.12.2015 року. Як слідує із висновку експерта №380/016 від 29 червня 2016 року, ринкова вартість спірної двокімнатної квартири складає 399412 грн.

Виходячи із наведених обставин і норм права, з врахуванням вимог ч. 1 ст. 28 КЗпШС України (що була чинною на час придбання даної квартири), відсутності між сторонами іншої домовленості і шлюбного договору, суд прийшов до обгрунтованого висновку, що кожному з подружжя має належати по ? частині у праві власності на спірну квартиру. Тому, правильно задовольнив вимоги ОСОБА_3 в частині визнання за нею права власності на її ? частину, залишивши іншу частину квартиру у власності ОСОБА_2

Посилання апелянта на необхідність застосування судом 1 інстанції при вирішенні даного спору правової позиції, висловленої Верховним Судом України у справі № 6-2333цс15 щодо визначення належності майна до спільної сумісної власності подружжя, не заслуговують на увагу, оскільки вищезгаданими в мотивувальній частині судовими рішеннями, що набрали чинності, вже встановлено факт придбання квартири за спільні кошти подружжя ОСОБА_2 і те, що вона є їх спільною сумісною власністю. Враховуючи вимоги ч. 3 ст. 61 ЦПК України, відповідно до якої обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, суд в оскаржуваному рішенні лише константував ці обставини.

Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду і містять посилання на обставини, які з достатньою повнотою досліджені і оцінені судом першої інстанції. Вони фактично зводяться до власної правової оцінки обставин справи і незгоди апелянта із висновками суду по їх оцінці та не впливають на законність рішення, яке постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, що регулюють спірні правовідносини, а тому апеляційний суд не знаходить підстав для його скасування.

Рішення суду в частині відмови у задоволенні позову ОСОБА_3 не оскаржується, тому відповідно до вимог ст. 303 ЦПК України в апеляційному порядку не переглядається.

Керуючись ст. ст.303, 307, 308, 313, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Хмельницького міськрайонного суду від 14 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуюча: /підпис/

Судді: /підписи/

З оригіналом згідно: суддя апеляційного суду Н.І. Переверзєва