Справа № 462/4781/13-ц
УХВАЛА

22 грудня 2016 року Залізничний районний суд м.Львова у складі:

головуючого судді Колодяжного С.Ю.

з участю секретаря Обертас Н.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у м.Львові скаргу ОСОБА_1 на постанову в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області та зобовязання вчинити дії,

встановив:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, в якій просить визнати неправомірною та cкасувати постанову в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29 серпня 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ, зобовязати посадових осіб Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 від 15 серпня 2015 року про закриття виконавчого провадження ВП №39692038 відносно боржника ОСОБА_3 Свої вимоги мотивує тим, що 29 cерпня 2016 року в.о. начальника відділу Залізничного ВДВС м.Львів ГТУЮ у Львівській обл. ОСОБА_4 винесено постанову про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1, оскільки виконавче провадження №3969203, закрито з підстав п.2 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ Про виконавче провадження, однак ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року про затвердження мирової угоди було скасовано. Скаржник посилається на те, що на даний момент виконавче провадження закрито, а гроші йому не повернуто.

У судове засідання стягувач та його представник не зявилися в судове засідання, при цьому представник заявника ОСОБА_5 подала заяву, в якій зазначила, що вимоги скарги підтримує, просить проводити розгляд скарги за її відсутності (заява в матеріалах справи).

Інші особи, які брали участь у справі,будучи належним чином повідомленими про день, час та місце розгляду заяви, в судове засідання не зявилися, про причини неявки не повідомили, однак неявка осіб, які брали участь у справі, не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до ч.1 ст.82 Закону України «Про виконавче провадження», рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

Судом встановлено, що 12 серпня 2013 року Залізничним районним судом м.Львова винесено рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_3 про стягнення коштів, яким позов задоволено в повному обсязі та стягнуто з ОСОБА_3 кошти в сумі 240 000 грн. та судові витрати.

11 вересня 2013 року винесено постанову про відкриття виконавчого провадження.

27 листопада 2013 року між стягувачем та боржником укладено мирову угоду, згідно якої в рахунок погашення боргу до стягувача переходить право власності на квартиру за адресою: м.Львів, вул. Караджича 13/17.

В процесі виконання державний виконавець Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_6 звернувся до Залізничного районного суду м. Львова із заявою про визнання судом мирової угоди, укладеною, однак ухвалою Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року у задоволенні заяви державного виконавця Залізничного ВДВС ЛМУЮ ОСОБА_6 про визнання мирової угоди в процесі виконання рішення суду, відмовлено.

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року скасовано ухвалу Залізничного районного суду м. Львова від 26 лютого 2014 року, заяву державного виконавця задоволено та визнано мирову угоду.

15 серпня 2014 року державним виконавцем Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_6 було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження керуючись п.2 ч.1 ст.49, ст.50 ЗУ Про виконавче провадження.

Однак, ухвалою Вищого спеціалізованого суду України від 25 березня скасовано ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року, справу передано на новий розгляд до суду апеляційної інстанції та за підсумками вищенаведеного 25 травня 2015 року Апеляційним судом Львівської області прийнято рішення, згідно якого ухвала Залізничного районного суду м.Львова від 26 лютого 2014 року залишена без змін, тобто відмовлено державному виконавцю в затвердженні заяви про визнання мирової угоди.

Також встановлено, що стягувач звернувся із скаргою до начальника Залізничного ВДВС ЛМУЮ в порядку ч.1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» з вимогою скасувати постанову про закриття виконавчого провадження від 15 серпня 2014 року, однак йому було відмовлено, оскільки не вбачається підстав для відновлення даного провадження.

На думку суду постанова від 29 серпня 2016 в.о. начальника Залізничного ВДВС ЛМУЮ про відмову в задоволенні скарги стягувача ОСОБА_1 є безпідставною. Обгрунтування, що постанову не можна скасовувати, оскільки на момент винесення спірної постанови не було підстав для відновлення провадження є невмотивованим.

Суд вважає, оскільки ухвала Апеляційного суду Львівської області від 04 липня 2014 року, на підставі якої було винесено постанову від 15 серпня 2014 року про закриття виконавчого провадження, скасована та між сторонами не має укладеної діючої мирової угоди, борг стягувачу не повернуто, то і постанова державного виконавця від 04 липня 2014 року також підлягає скасуванню.

Відповідно до ч.1 ст.51 Закону України Про виконавче провадження, у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною чи скасована начальником відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або керівником відповідного органу державної виконавчої служби або якщо до державного виконавця надійшло рішення суду про скасування заходів до забезпечення позову, а також у разі повернення виконавчого документа з іншого відділу державної виконавчої служби, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду, виконавчого документа чи постанови керівника відповідного органу державної виконавчої служби.

За таких обставин, суд дійшов висновку, що постанова від 29 серпня 2016 року про відмову в задоволенні скарги стягувача була винесена в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м. Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області безпідставно, без належного обгрунтування, передбаченого Законом України «Про виконавче провадження», а відтак оскаржувану постанову слід скасувати та зобовязати керівника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанову від 15 серпня 2014 року про закриття виконавчого провадження.

Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 6 «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» у пункті 18 розяснено, що виходячи зі змісту статті 387 ЦПК, у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов'язує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи. Наприклад, суд може зобов'язати державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби здійснити певні виконавчі дії, якщо він ухиляється від їх виконання без достатніх підстав.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що скаргу слід задовольнити в повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 208-210, 383-389 ЦПК України, Законом України «Про виконавче провадження», суд

ухвалив:

Скаргу ОСОБА_1 задовольнити.

Визнати неправомірною та скасувати постанову в.о. начальника Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області від 29 серпня 2016 року про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_1 на дії державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ.

Зобовязати начальника (в.о. начальника) Залізничного відділу державної виконавчої служби м.Львів Головного територіального управління юстиції у Львівській області скасувати постанову державного виконавця Залізничного ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_2 від 15 серпня 2015 року про закриття виконавчого провадження ВП №39692038 відносно боржника ОСОБА_3 (ІПН НОМЕР_1).

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Залізничний районний суд м.Львова шляхом подачі апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя: (підпис)

З оригіналом згідно.

Суддя: Колодяжний С.Ю.