Провадження № 2/761/2610/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 жовтня 2016 року Шевченківський районний суд м. Києва в складі:

головуючого: судді - Притули Н.Г.

при секретарях: Паночко О.М., Лукянчук А.О.,

за участю представника позивача: ОСОБА_1,

відповідачів: ОСОБА_2, ОСОБА_3,

представника відповідача - ОСОБА_2: ОСОБА_4,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування витрат,-

В С Т А Н О В И В:

30 листопада 2015 року до суду надійшла зазначена позовна заява.

В позовних вимогах позивач просить: стягнути з відповідачів на користь позивача грошові кошти в розмірі 45 105,00 гривень, як відшкодування витрат на утримання, догляд та поховання ОСОБА_6

Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що з 2009 року вона доглядала за ОСОБА_6, яка була старою та хворою жінкою, їй було важко обходити себе. Також позивач зазначає, що ОСОБА_6 перебувала у безпорадному стані. Тому позивач допомагала їй по господарству, готувати їжу, прибирати в оселі, прати білизну та одяг, доставляти продукти харчування та ліки, взимку опалювати помешкання. При цьому відповідачі не доглядали за ОСОБА_6, яка була їм сестрою.

Після смерті ОСОБА_6 позивач організувала поховання, оплатила проведення ритуальних послуг, організацію поминального обіду та придбання продуктів харчування на що витратила 12 255,00 грн.

Також за надані щоденні послуги позивач просила стягнути з відповідачів по 30,00 грн. за кожен день та за останні три роки становить 32 850,00 грн.

Позивач зазначає, що відповідачі після смерті ОСОБА_6 прийняли спадщину та обіцяли відшкодувати витрати позивачу, проте пізніше стали ухилятись від спілкування з позивачем.

В судовому засіданні позивач та її представник заявлені вимоги підтримали та просили їх задовольнити в повному обсязі.

Відповідачі та представник відповідача ОСОБА_2 заявлені вимоги не визнали та просили відмовити в їх задоволенні, проте в судових дебатах вони не заперечували проти сплати позивачу 3 000,00 грн.

Відповідно до ч.1 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто обов'язок доказування покладений на сторони.

Вислухавши позивача, відповідачів, їх представників, свідків, оцінивши в сукупності надані в судовому засіданні докази, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні заявлених вимог за наступних підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 1232 ЦК України спадкоємці зобов'язані відшкодувати розумні витрати, які були зроблені одним із них або іншою особою на утримання, догляд, лікування та поховання спадкодавця.

Зазначена норма містить особливість при покладенні на спадкоємців обов'язку щодо покриття витрат на поховання спадкодавця, а саме: такі витрати повинні бути розумними, що стосується їхнього розміру та необхідності здійснення.

Стаття 2 Закону України "Про поховання та похоронну справу" визначає поховання померлого як комплекс заходів та обрядових дій, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом або урни з прахом у могилу або колумбарну нішу, облаштування та утримання місця поховання відповідно до звичаїв та традицій, що не суперечить законодавству.

Під комплексом заходів та обрядових дій розуміється, зокрема, організація поховання померлого і проведення у зв'язку з цим ритуальних послуг відповідно до місцевих умов.

Як встановлено в судовому засіданні, ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_1, як вбачається з копії свідоцтва про смерть.

Із заявами про прийняття спадщини до нотаріальної контори звернулись ОСОБА_3 (12.09.2013 року), ОСОБА_2 (12.09.2013 року) та ОСОБА_5 (15.07.2013 року).

Рішенням Монастирищенського районного суду Черкаської області від 16.12.2013 року за ОСОБА_2 та ОСОБА_3 визнано право власності на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва загальною площею 2,2291 га, яка розташована на території адміністративних меж Петровської сільської ради Монастирищенського району Черкаської області, по 1,11455 га кожній в порядку спадкування за заповітом по смерті ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1.

10.02.2014 року право власності відповідачів на земельну ділянку було зареєстровано.

Голова Петровської сільської ради 07.08.2016 року видав довідку за №181 в якій зазначив, що ОСОБА_5 дійсно надавала допомогу та здійснювала догляд за ОСОБА_6 з 06.01.2009 року до дня її смерті ІНФОРМАЦІЯ_1 та провела похорон за власний рахунок.

В довідці №3 від 13.01.2016 року Голова Петровської сільської ради зазначив, що ОСОБА_2 та ОСОБА_3 відмовилися доглядати свою рідну тітку ОСОБА_6

Суд не може прийняти до уваги, як належні докази довідки надані головою Петровської сільської ради, оскільки зазначені обставини мають бути встановлені в судовому засіданні. Крім того, голова сільської ради не уповноважений надавати зазначені довідки.

Позивач на підтвердження понесених витрат надала накладну від 13.03.2013 року №8706 на суму 1 447,50 грн. на придбання речей для проведення поховання; від 13.03.2013 року №84 на суму 1 482,000 грн. на придбання продуктів для поминального обіду; від 17.03.2016 року №134 на суму 1 216,00 грн. на придбання продуктів на поминальний обід; від 18.03.2013 року №91 на суму 1 058,07 грн. Зазначені суми, як вбачається з накладних, сплачені ОСОБА_5

Водночас суд не може прийняти як належний доказ понесених витрат позивачем накладну №281 на суму 7052,00 грн., оскільки вона не має дати її складання та зазначено, що кошти прийняті від ОСОБА_7

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, в 2011 та 2012 році ОСОБА_6 отримувала в рахунок орендної плати за земельну ділянку, яка належала їй на праві власності пшеницю та ячмінь.

В судовому засіданні встановлено, що 01.04.2008 року між ОСОБА_6 та територіальним центром одиноких непрацездатних громадян був підписаний договір за яким ОСОБА_6 надавались послуги по доставці продуктів, медикаментів, промислових товарів, обробіток присадибної ділянки та побутові послуги.

Крім того, 01.09.2010 року між Територіальним центром соціального обслуговування Монастирищенського району та ОСОБА_6 був укладений Договір про соціальне обслуговування громадянина.

За умовами вказаного договору ОСОБА_6 мали надавати послуги з доставки продуктів, медикаментів, промислових товарів, прибирання приміщення, доставка води з колодязя, оплата комунальних платежів, обробіток присадибної ділянки, розпалювання груби, принесення дров, розчистка снігу.

Даний договір діяв в період з 01.09.2010 року по 01.03.2011 року, а потім пролонговувався з 01.09.2011 року по 30.08.2012 року, з 30.08.2012 року по 30.08.2013 року.

Суду не було надано доказів на підтвердження, що даний договір не виконувався чи був розірваний.

Суд не може взяти до уваги пояснення свідків щодо здійснення ОСОБА_5 догляду за померлою ОСОБА_6, оскільки вони є суперечливими. Суду не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження, що ОСОБА_5 щоденно доглядала ОСОБА_6

А тому суд не вбачає підстав для стягнення коштів на утримання померлої ОСОБА_6

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_5 отримала 2 317,50 грн. допомоги на поховання за ОСОБА_6, яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 з державного бюджету, що підтверджується відповіддю Управління пенсійного фонду України в Монастирищенському районі Черкаської області. Також 09.04.2013 року ОСОБА_5 отримала недоотриману пенсію ОСОБА_6 за березень 2013 року в сумі 1 158,75 грн.

Отже, враховуючи норми діючого законодавства та виходячи із визначення поняття поховання відповідно до закону до таких витрат можна віднести ті, які здійснюються з моменту смерті людини до поміщення труни з тілом у могилу.

Водночас, як вбачається з матеріалів справи, позивач понесла витрати на поховання в розмірі 1 447,50 грн., в той же час отримала допомогу на поховання в розмірі 2 317,50 грн., що перевищує понесені витрати на поховання. Суду не було надано інших належних та допустимих доказів, що позивач понесла витрати на поховання ОСОБА_6

Таким чином, витрати на проведення поминального обіду, який проводиться після поховання, не відносяться до витрат на поховання, відшкодувати які зобов'язані спадкоємці у відповідності до ст. 1232 ЦК України, а відтак стягненню не підлягають, що є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст..1232 ЦК України, ст.ст.3, 10, 11, 57-60, 212, 213, 214, 215 ЦПК України, суд

вирішив:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_5 до ОСОБА_3, ОСОБА_2 про відшкодування витрат - відмовити.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду м.Києва через Шевченківський районний суд м.Києва протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Н.Г.Притула