Справа № 347/1291/16
Провадження № 22-ц/779/2517/2016
Головуючий у 1 інстанції Турянський І.Є.
Суддя-доповідач ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 грудня 2016 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду Івано-Франківської області в складі:

головуючого Бойчука І.В.,

суддів Горейко М.Д., Проскурніцького П.І.,

секретаря Возняк В.Д.,

з участю ОСОБА_2 та представників заінтересованих осіб,

розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за скаргою ОСОБА_2 на дії державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції, третіх осіб без самостійних вимог Нижньоберезівської сільської ради та державного виконавця Семенюка Дениса Петровича про скасування постанови головного державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції від 31.07.2014 року за виконавчим листом 347/1772/13-ц, відновлення виконавчого провадження та направлення для належного виконання за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 на ухвалу Косівського районного суду від 28 листопада 2016 року

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Косівського районного суду від 28 листопада 2016 року відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_2.

Представник апелянтки на дану ухвалу подав апеляційну скаргу в якій вказав, що незгідний з прийнятою ухвалою суду першої інстанції, оскільки вона прийнята з порушенням норм матеріального та процесуального права, обставини викладені в ухвалі не відповідають фактичним обставинам справи.

Судом першої інстанції не досліджено належним чином всі зібрані по справі докази, тому суд прийняв незаконне рішення.

Представник апелянтки, зазначає, що рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.03.2014 року не виконано ні в якій його частині. До справи було долучено рішення Нижньоберезівської сільської ради від 22.07.2014 року, яким суд вважає виконаним судове рішення, однак апелянт вважає, що це є повною невідповідністю зібраним матеріалам і прийнятому рішенню.

У 2013 році ОСОБА_2 оскаржила до суду рішення Нижньоберезівської сільської ради від 14.03.0213 року, яким їй було надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо земельної ділянки площею 0,10 га, а не 0,25 га., як вона просила. Апеляційний суд 03.03.2014 року скасував це рішення і зобовязав сільську раду розглянути питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га. Коли державний виконавець направив до Нижньоберезівської сільської ради зобовязання про виконання судового рішення, у відповідь і нібито на підтвердження виконання судового рішення, сільська рада надала йому рішення від 22.07.2014 року. Однак, апелянтка вважає, що таке рішення не має будь-якого відношення до виконання судового рішення, а навпаки Нижньоберезівська сільська рада нехтує судовим рішенням. Оскільки, сільська рада своє рішення від 14.04.2013 року залишає в силі і надає дозвіл ОСОБА_2 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,10 га.

Апелянтка вважає, якщо суд зобовязав сільську раду розглянути питання щодо землі площею 0,25 га., то розгляд такого питання щодо землі площею 0,10 га., не може рахуватися як виконання рішення суду.

На підставі наведеного представник апелянтки, вважає, що ухвала суду першої інстанції є невірною, та не може залишатись в силі.

Просить скасувати ухвалу суду першої інстанції та ухвалити нову, якою визнати нечинними дії головного державного виконавця ДВС Косівського районного управління юстиції щодо закінчення виконавчого провадження від 31.07.2014 року за виконавчим листом №347/1772/13-ц, виданого Косівським районним судом, скасувати постанову про закінчення цього виконавчого провадження та повернути виконавчий лист до ДВС Косівського районного управління юстиції для виконання.

Вислухавши суддю-доповідача, пояснення апелянтки, заперечення на апеляційну скаргу заінтересованих осіб, перевіривши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відхилення апеляційної скарги.

Згідно ст.383 ЦПК України учасники виконавчого провадження та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи обовязки.

Рішенням Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.03.2014 року скасовано рішення Косівського районного суду від 04.12.2013 року в частині позовних вимог ОСОБА_2 та вирішено визнати недійсним та скасувати рішення Нижньоберезівської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області №5-13/2013 від 14.04.2013 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ОСГ ОСОБА_3Д.». Вирішено зобов'язати Нижньоберезівську сільську раду Косівського району Івано-Франківської області розглянути питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Шевченка (Центр), 609 у с.Нижній Березів Косівського району та знаходилася в користуванні ОСОБА_4 до дня її смерті 02.02.2012 р.

Відповідно до ст.2 ЗУ «Про виконавче провадження» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України. Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені ЗУ «Про державну виконавчу службу».

Постановою державного виконавця відділу ДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_5 від 20.06.2014 року було відкрито провадження (а.с.13) за виконавчим листом №347/1772/13-ц, виданим Косівським районним судом, відповідно до якого зобовязано Нижньоберезівську сільську раду Косівського району Івано-Франківської області розглянути питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Шевченка (Центр), 609 у с.Нижній Березів Косівського району та знаходилася в користуванні ОСОБА_4 до дня її смерті 02.02.2012 р..

Частиною 1 ст. 6, ч.ч.1, 2 ст. 11 ЗУ «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до Закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб. Державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення (далі - виконавчий документ), у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Сторони виконавчого провадження мають сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій, що полягає у виконанні вимог державного виконавця.

Згідно розяснень, які містяться в п. 3 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» від 07.02.2014 року № 6, при розгляді скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суди повинні враховувати, що Законом про виконавче провадження передбачено заборону на зловживання процесуальними правами під час здійснення виконавчого провадження. Так, державний виконавець зобов'язаний вживати передбачені Законом про виконавче провадження заходи примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії (частина перша статті 11), а особи, які беруть участь у виконавчому провадженні, зобов'язані сумлінно користуватися усіма наданими їм правами з метою забезпечення своєчасного та в повному обсязі вчинення виконавчих дій (частина сьома статті 12).

Отже, державний виконавець Семенюк Д.П., користуючись своїми правами та обовязками, передбаченими Законом «Про виконавче провадження» здійснив заходи примусового виконання рішення суду.

Як ствердив в судовому засіданні представник відділу ДВС 09.07.2014 року державним виконавцем було направлено зобов'язання голові Нижньоберезівської сілької ради про виконання , копію якого долучено до матеріалів справи.

На виконання рішення суду та зобов'язання Косівського відділу ДВС Нижньоберезівською сільською радою прийнято рішення № 1-19/2014 від 22.07.2014 року (а.с.5) про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки ОСОБА_2 площею 0.10 га, яка знаходиться по вул. Шевченка (Центр), 609 у с.Нижній Березів Косівського району.

При цьому колегія суддів зазначає, що предметом примусового виконання не було рішення Апеляційного суду Івано-Франківської області від 03.03.2014 року в частині визнання недійсним та скасування рішення Нижньоберезівської сільської ради Косівського району № 5-13/2013 від 14.04.2013 року «Про надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для ОСГ ОСОБА_3Д.».

Представник Нижньоберезівської сільської ради сільський голова в засіданні апеляційного суду ствердив, що предметом розгляду на сесії сільської ради було саме виконання судового рішення щодо розгляду питання щодо надання дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0,25 га з цільовим призначенням для обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по вул.Шевченка (Центр), 609 у с.Нижній Березів Косівського району та знаходилася в користуванні ОСОБА_4 до дня її смерті 02.02.2012 р.

Після розгляду даного питання та проведеного голосування депутати ради, в межах своєї компетенції, прийняли рішення про надання такого дозволу скаржниці на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки площею 0.10 га за вищеназваною адресою і вплинути на процес голосування чи прийняття такого рішення, він, як сільський голова, не може.

З огляду на вищенаведене, державний виконавець прийшов до висновку, що рішення суду виконано в повному обсязі, у звязку із чим 31.07.2014 року на підставі цього рішення державним виконавцем було винесено постанову про закінчення виконавчого провадження (а.с.4) та направлено сторонам виконавчого провадження.

Пунктом 8 ч.1 ст.49 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавче провадження підлягає закінченню у разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом.

За таких обставин, суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що державний виконавець діяв в межах наданих йому ЗУ «Про виконавче провадження» повноважень та правомірно прийняв постанову від 31.07.2014 року про закінчення виконавчого провадження. З такими висновками погоджується і суд апеляційної інстанції.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів апеляційного суду вважає, що оскаржувану ухвалу суд постановив з дотриманням норм матеріального і процесуального права, тому її слід залишити в силі. Підстав для її скасування з мотивів, наведених у апеляційній скарзі, не встановлено.

Керуючись розділом VII, ст.ст. 307,311,313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Косівського районного суду від 28 листопада 2016 року залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді: І.В. Бойчук

ОСОБА_6

ОСОБА_7