Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 333/2739/16-ц Головуючий у 1 інстанції: Дзярук М.П.
Провадження № 22-ц/778/3771/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«02» листопада 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Пільщик Л.В.

суддів: Кочеткової І.В.

ОСОБА_2

за участю секретаря: Евальд Д.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні

апеляційну скаргу ОСОБА_3

на заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року по справі

за позовом Автогосподарства Головного управління Міністерства внутрішніх справ України в Запорізькій області до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди,

ВСТАНОВИЛА:

В квітні 2010 року Автогосподарство ГУ МВС України в Запорізькій області звернулось до суду з позовом до ОСОБА_3 про стягнення майнової шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди.

В обґрунтування вимог зазначило, що 19.02.2010 року о 13:00 ОСОБА_4, керуючи автомобілем «Джилі МК», державний номер НОМЕР_1, рухаючись по вулиці Северокольцева на Т-образному перехресті з вулицею Магара у м. Запоріжжя, виїхав на зустрічну смугу, внаслідок чого скоїв зіткнення з автомобілем «Опель Вектра», державний номер 080049, під керуванням водія ОСОБА_5 Згідно постанови Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 17.03.2010 року дії ОСОБА_3 кваліфіковані за ст. 124 КУпАП як порушення п. 10.5 Правил дорожнього руху. ОСОБА_3 притягнуто до адміністративної відповідальності та призначено покарання у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. у дохід держави.

Внаслідок ДТП автомобілю «Опель Вектра», державний номер 080049, що належить Автогосподарству ГУМВС України в Запорізькій області на праві власності, заподіяні технічні ушкодження. Згідно висновку спеціаліста автотоварознавчого дослідження розмір матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Опель Вектра», державний номер 080049, складає 37083 грн. 98 коп.

На підставі зазначеного просило стягнути з ОСОБА_3 на користь Автогосподарства ГУМВС України в Запорізькій області в рахунок погашення збитків 37083 грн. 98 коп., витрати на оплату державного мита 370 грн. 84 коп., витрати за оплату інформаційно-технічного забезпечення судового процесу 120 грн.

Заочним рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року позов задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь Автогосподарства ГУМВС України в Запорізькій області суму матеріальної шкоди, завданої ДТП у розмірі 37 083 грн. 98 коп. та судові витрати у розмірі 490,84 грн. (судовий збір 370,84 грн. та витрати з оплати інформаційно-технічного забезпечення розгляду справи - 120 грн.).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 07 липня 2016 року в задоволенні заяви ОСОБА_3 про перегляд заочного рішення відмовлено.

Апеляційне провадження відкрито за апеляційною скаргою ОСОБА_3

В апеляційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на неналежне повідомлення його про розгляд справи, вихід суду за межі позовних вимог, недоведеність факту належності автомобіля позивачу, факту пошкодження автомобіля та розміру спричинених збитків, просить скасувати рішення суду та ухвалити нове рішення про відмову в задоволенні позову.

Заслухавши у засіданні апеляційного суду суддю-доповідача, пояснення учасників апеляційного розгляду, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Пунктом 1 частини 1 статті 307 ЦПК України передбачено, що за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Відповідно до ст. 308 ЦПК апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з дотриманням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті рішення з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із доведеності заявлених позовних вимог.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

За загальними правилом ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується власником (володільцем) цього джерела.

У разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки їх власникам (володільцям) питання про відшкодування шкоди вирішується за принципом вини (ч. 1 ст. 1188 ЦК України).

Відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК вирок у кримінальній справі, що набрав законної сили, або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення обов'язкові для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок або постанову суду, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою.

Постановою Комунарського районного суду Запорізької області від 17 березня 2010 року ОСОБА_3 притягнутий до адміністративної відповідальності по ст. 124 КпАП України, накладено штраф у розмірі 340грн (а.с. 14).

Зазначена постанова суду підтверджує, що 19.02.2010 року мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Джилі МК», державний номер НОМЕР_1, під керуванням водія ОСОБА_3 та автомобілем «Опель Вектра», державний номер 080049, під керуванням водія ОСОБА_5, внаслідок якої були пошкоджені автомобілі, та те, що ДТП сталася з вини відповідача.

Судом встановлено, що власником автомобіля «Опель Вектра», державний номер 080049, є Автогосподарство Головного управління Міністерства внутрішніх справі України в Запорізькій області, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу. У свідоцтві зазначено власник АГУ УМВС у Запорізькій області, 14320369, що відповідає ідентифікаційному коду даної юридичної особи відповідно до свідоцтва про державну реєстрацію (а.с.5,6,105). Зазначене спростовує доводи апеляційної скарги про недоведеність належності автомобіля позивачу.

Доводи апеляційної скарги про недоведеність розміру шкоди та причинно-наслідкового звязку з ДТП є неприйнятними.

Факт пошкодження автомобіля «Опель Вектра» в ДТП внаслідок неправомірних дій ОСОБА_3 підтверджується постановою Комунарського районного суду Запорізької області від 17 березня 2010 р. При складанні протоколу про адміністративне правопорушення та схеми ДТП були відображені видимі пошкодження автомобіля та ОСОБА_3 постав свій підпис без зауважень ( а.с.7,10,10 звор.). Опис пошкоджень автомобіля «Опель Вектра» відображено в протоколі огляду транспортного засобу від 02.03.2010 року ( а.с.33,33 звор.). ОСОБА_3 на 02 березня 2010 року на 12-00 запрошувався для огляду автомобіля та визначення розміру матеріальної шкоди (а.с.34).

Відповідно до висновку № 470 автотоварознавчого дослідження по визначенню вартості матеріального збитку КТЗ, складеного 20 березня 2010 року експертом-автотоварознавцем ОСОБА_6, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «Опель Вектра», державний номер 080049, в результаті його пошкодження становить 37083, 98 грн. (а.с.20-33).

Згідно ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Відповідно до частини 1 статті 64 ЦПК України письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяг із них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи.

Обов'язок доведення розміру шкоди лежить на позивачеві.

Стаття 145 ЦПК України не передбачає обовязкове проведення експертизи у даній справі, у відповідності до ст.143 ЦПК України експертиза може бути призначена судом лише за заявою осіб, які беруть участь у справі.

Позивач для підтвердження розміру шкоди надав письмовий доказ - висновок автотоварознавчого дослідження № 470 від 20.03.2010 р.

В апеляційній скарзі Прохоров, Р.А., заперечуючи розмір шкоди, не наводить будь-яких обґрунтувань та обєктивних даних, які б могли поставити під сумнів висновки автотоварознавчого дослідження, свої заперечення не підтверджує відповідними доказами, передбаченими статтями 57-64 ЦПК України. Заперечення зводяться до того, що суд першої інстанції прийняв неналежний доказ і, оскільки експертиза не проводилась, у справі достатньо доказів для ухвалення рішення про відмову у задоволенні позову.

За правилами частини 2 статті 303 ЦПК України апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Представником відповідача не заявлено клопотання про призначення по справі судової авто-товарознавчої експертизи.

Отже, позивач на виконання вимог статей 10, 11, 60 ЦПК України надав письмовий доказ(ст. 64 ЦПК України)- висновок автотоварознавчого дослідження №470, що містить відомості про обставини, які мають значення для справи на підтвердження розміру причиненої йому матеріальної шкоди.

Такий письмовий доказ обґрунтовано прийнятий судом як належний, достовірний і допустимий і відповідач не спростував його у спосіб, передбачений цивільним процесуальним законом.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд вийшов за межі позовних вимог, оскільки були заявлені позовні вимоги про стягнення збитків, а суд стягнув матеріальну шкоду, безпідставні..

Статтею 22 ЦК України визначено, що особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування в повному обсязі. У ч. 2 цієї статті зазначається, що збитками є втрати, яких особа зазнала, у звязку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

За правилами статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Використавши своє право на вибір способу відшкодування шкоди, передбачене ст. 1192 ЦК України, позивач звернувся до ОСОБА_3 з позовом про відшкодування збитків, розмір яких визначено як вартість ремонту автомобіля в сумі 37083,98 грн.

Встановивши, що розмір реальної шкоди, заподіяної внаслідок ДТП, визначено висновком автотоварознавчого дослідження № 470 від 20.03.2010 року, та становить 37083,98 грн., суд стягнув зазначену суму з відповідача на користь позивача.

Отже, по справі доведено факт завдання позивачу шкоди ОСОБА_3 та встановлені передбачені ст.1166 ЦК України умови відповідальності за завдану шкоду: протиправна поведінка відповідача, наявність між нею та майновою шкодою безпосереднього причинно-наслідкового зв'язку, а також вина зазначеної особи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду щодо обовязку ОСОБА_3 відшкодувати заподіяну позивачу пошкодженням автомобіля шкоду не спростовують та не дають підстав вважати, що спір вирішено неправильно.

З огляду на викладене, підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування оскаржуваного судового рішення відсутні.

Керуючись ст. ст. 307,308 ЦПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 відхилити.

Заочне рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 30 вересня 2010 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: