У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ СтупакО.В., розглянувши касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» на заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів шляхом визнання договору недійсним,

в с т а н о в и в :

У грудні 2016 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» (далі - ТОВ «ЛК «Ваш Авто») 09 жовтня 2015 року укладено договір лізингу № 001213. Предметом договору є автомобіль марки Renault Duster вартістю 240 тис. грн. Для укладання вказаного договору необхідно було внести авансовий платіж в сумі 34 154 грн., після сплати коштів позивачу було надано для підписання вказаний договір та зазначено, що автомобіль він зможе забрати 10 жовтня 2015 року. Проте, позивач так і не отримав автомобіль, який був предметом лізингу. Після звернення до представника ТОВ «ЛК «Ваш Авто», йому пояснили, що автомобіля не має, та потрібно звернутися до головного офісу у м. Києві для повернення авансового платежу, але кошти йому повернуті так і не були. Позивач вважає, що даний договір порушує його права як споживача, оскільки в договорі не було узгоджено вартість предмету лізингу, не було погоджено графік сплати лізингових платежів, оскільки додаток № 3 до договору не було надано. Відповідно до умов договору вартість предмету лізингу може змінюватись залежно від курсу долара США. ОСОБА_2 такі умови договору вважає несправедливими, оскільки він на момент підписання договору не знав остаточну вартість предмету лізингу. Окрім того договором не було визначено сам предмет лізингу, зокрема не визначено технічні характеристики автомобіля, рік його випуску. Також, відповідно до умов договору (п. 12.1 - 12.13) лізенгоодержувач не має права відмовитись від запропонованого, а у разі відмови - договір може бути розірваний і адміністративний платіж в такому випадку не повертається, окрім того на лізингоодержувача накладаються додаткові фінансові санкції. Відповідно до умов договору відповідач не несе відповідальність за невиконання умов договору та ще отримує вигоду у розмірі авансового платежу. Також, вважає несправедливими умови договору, передбачені п. 12.1, оскільки у випадку розірвання договору за ініціативою лізингоодержувача, який не отримав транспортний засіб, з нього утримується штраф в розмірі 40 % від сплаченого авансового платежу та неповернення йому усієї суми адміністративного платежу. Відповідач не має ліцензії на здійснення фінансових послуг щодо залучення фінансових активів від фізичних осіб, що суперечить п. 4 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Крім того, оскільки договір фінансового лізингу нотаріально не був посвідчений, він є недійсним.

Заочним рішенням Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року, позов задоволено. Визнано недійсним договір фінансового лізингу від 09 жовтня 2015 року № 001213, укладений між ТОВ «ЛК «Ваш Авто» та ОСОБА_2 Стягнуто з ТОВ «ЛК «Ваш Авто» на користь ОСОБА_2 34 154 грн. Вирішено питання щодо судових витрат.

У касаційній скарзі ТОВ «ЛК «Ваш Авто» просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суд та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі; договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Згідно ст. 6 Закону України «Про фінансовий лізинг» договір лізингу має бути укладений у письмовій формі. Істотними умовами договору лізингу є: предмет лізингу, строк на який лізингоодержувачу надається право користування предметом лізингу (строк лізингу), розмір лізингових платежів, інші умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

Згідно ст. 808 ЦК України якщо відповідно до договору непрямого лізингу вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингоодержувачем, продавець (постачальник) несе відповідальність перед лізингоодержувачем за порушення зобов'язання щодо якості, комплектності, справності предмета договору лізингу, його доставки, заміни, безоплатного усунення недоліків, монтажу та запуску в експлуатацію тощо. Якщо вибір продавця (постачальника) предмета договору лізингу був здійснений лізингодавцем, продавець (постачальник) та лізингодавець несуть перед лізингоодержувачем солідарну відповідальність за зобов'язанням щодо продажу (поставки) предмета договору лізингу.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч. ч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього кодексу.

Відповідно до п. 3 ч.1 ст. 9 Закону України «Про ліцензування певних видів господарської діяльності», відповідно до спеціальних законів господарська діяльність із надання фінансових послуг підлягає ліцензуванню.

Згідно з ч. 2 ст. 18 Закону України «Про захист прав споживачів» умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживачу.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції, з висновками якого погодився апеляційний суд, вірно застосував до вказаних правовідносин норми Закону України «Про захист прав споживачів» та встановив, що в спірному договорі обмежені права лізингоодержувача як споживача стосовно лізингодавця у разі неналежного виконання ним обов'язків, передбачених договором та законом, звужені обов'язки лізингодавця, виключена відповідальність лізингодавця за невиконання або неналежне виконання обов'язків щодо передачі предмета лізингу та передачі цієї речі належної якості, одночасно значно розширені права лізингодавця, які суперечать вимогам чинного законодавства.

Крім того, суди правильно виходили із того, що оскільки вибір продавця предмета лізингу за договором здійснює відповідач, так як в договорі лізингу відсутні будь-які відомості про продавця товару, його найменування та місцезнаходження, куди має завертатись споживач у випадку порушення якості, комплектності та інших умов з продажу товару, то пункт 1.4 договору щодо усунення лізингодавця від відповідальності в частині якості, комплектності, справності та ін., предмета лізингу, суперечить положенням статті 808 ЦК України.

Також, суди правильно встановили, що спірний договір фінансового лізингу від 09 жовтня 2015 року нотаріально посвідчено не було, хоча такий договір підлягає нотаріальному посвідченню.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції, із висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі і надавши їм належну оцінку згідно зі ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, дійшов правильного висновку про недійсність оспорюваного договору фінансового лізингу у зв'язку з його несправедливими умовами, наслідком яких є дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивачу, а також недотриманням нотаріальної форми договору, а тому, обґрунтовано стягнув з відповідача в користь позивача суму авансового платежу за оформлення договору.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, апеляційний суд із дотриманням вимог ст. ст. 303, 304 ЦПК України перевірив у повному обсязі доводи апеляційної скарги та спростував їх відповідними висновками, у результаті чого постановив законну й обґрунтовану ухвалу, яка відповідає вимогам ст. 315 ЦПК України.

Зазначені висновки судів відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеної у постанові від 16 грудня 2015 року у справі № 6-2766цс16.

Наведені в касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують тазводяться до переоцінки доказів, що згідно з ч. 1 ст. 335 ЦПК України на стадії перегляду справи у касаційному порядку не передбачено.

Разом із касаційною скарго заявником подано клопотання про відстрочення сплати судового збору за подання касаційної скарги на підставі Закону України «Про судовий збір».

Згідно зі ч. 1 ст. 8 Закону України «Про судовий збір», враховуючи майновий стан сторони, суд може своєю ухвалою, зокрема, відстрочити сплату судового збору на певний строк, але не довше ніж до ухвалення судового рішення у справі.

Враховуючи те, що відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» сума судового збору підлягає поверненню у разі відмови у відкритті провадження у справі в суді першої інстанції, апеляційного та касаційного провадження у справі, не вбачаю підстав для задоволення, оскільки у відкритті касаційного провадження відмовлено, а тому судовий збір підлягатиме поверненню.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» про захист прав споживачів шляхом визнання договору не дійсним, за касаційною скаргою на заочне рішення Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області від 21 квітня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 05 жовтня 2016 року.

Відмовити Товариству з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Ваш Авто» у задоволенні клопотання про відстрочення сплати судового збору.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак