Справа № 740/3877/15-ц Провадження № 22-ц/795/1318/2016 Категорія цивільнаГоловуючий у I інстанції Гордієць Л. В. Доповідач - Хромець Н. С.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14 липня 2016 року м.Чернігів

АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІГІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ у складі:

головуючого - суддіОСОБА_1
суддів:ОСОБА_2, ОСОБА_3
при секретарі:ОСОБА_4

Розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Чернігові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року по цивільній справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» до ОСОБА_5, ОСОБА_7 про стягнення заборгованості за кредитним договором,

в с т а н о в и в:

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 25 травня 2016 року позовні вимоги задоволено, стягнуто з ОСОБА_5, ОСОБА_7 солідарно на користь позивача 20047,22 грн. заборгованості за кредитним договором.

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати рішення суду в частині стягнення з відповідачів солідарно відсотків за користування кредитом в розмірі 3310,16 грн., штрафу в розмірі 1852,53 грн. через порушення норм матеріального та процесуального права. Зазначає, що рішенням Національного банку України від 19 березня 2015 року відкликано банківську ліцензію, а тому нарахування відсотків за кредитним договором припиняється, зважаючи на неможливість здійснення будь-яких банківських операцій, що передбачено ч. 2 п.1, 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Вказує, що дана правова позиція висловлена в постановах Вищого господарського суду України по справі № 5023/5556/13 від 16.12.2013 року та № 5023/2491/11 від 06.02.2013 року.

У судове засідання сторони не зявились. Про час і місце розгляду справи повідомлені. Від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи без його участі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що рішення суду постановлене з додержанням норм матеріального і процесуального права, а підстави для задоволення апеляційної скарги відсутні.

Судом першої інстанції встановлено, що 16.05.2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_5 було укладено кредитний договір за № 21/46 про надання кредиту у сумі 6000 доларів США зі щомісячною сплатою 13% річних з терміном користування до 16.05.2017 року. З метою забезпечення виконання кредитного зобовязання між ОСОБА_7 та Банком було укладено договір поруки. Після неодноразових змін вказаних вище договорів 17.11.2011 року укладено додатковий договір № 4 до кредитного договору, за умовами якого був зафіксований залишок заборгованості позичальника за основною сумою боргу в розмірі 3800 доларів США, що становить 30514 грн., що кредит виданий у формі відкличної мультивалютної не поновлюваної кредитної лінії, за користування кредитними коштами встановлювалась плата в розмірі 21% річних. Того ж дня між Банком та ОСОБА_7 було укладено додатковий договір до договору поруки, згідно з умовами якого поручитель надав згоду та зобовязався відповідати солідарно. Банк виконав умови договору та надав кредит, що підтверджується меморіальним ордером. 18.05.2010 року змінено назву відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» на публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський ОСОБА_6», яке є правонаступником попереднього товариства.

ОСОБА_5 зобовязання за вказаним кредитним договором належним чином не виконував, у звязку з чим виникла заборгованість, яка станом на 25.04.2016 року становила 20047,22 грн., з яких заборгованість за кредитом - 14884,53 грн., заборгованість зі сплати відсотків за користування кредитними коштами 3310,16 грн., штрафу 1852,53, що підтверджується розрахунком (а.с. 130).

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що невиконання ОСОБА_5 вимог кредитного договору, несплата в установлені терміни грошей на повернення кредиту та нарахованих відсотків за користуванням кредитом є підставою для стягнення солідарно з відповідачів боргу.

Ці висновки суду відповідають матеріалам справи, умовам кредитного договору та договору поруки, вимогам ст. ст. 526, 530, 553, ст. ст. 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України.

Відповідно до рішення Виконавчої дирекції фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 20.03.2015 року розпочата процедура ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» (а.с. 6). З дня початку процедури ліквідації банку нарахування відсотків, комісійних, штрафів, інших очікуваних доходів за активними операціями банку може припинятись у терміни, визначені договорами з клієнтами банку у разі, якщо це сприятиме збереженню або збільшенню ліквідаційної маси, що передбачено п. 4-1 ч. 2 ст. 46 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», який доповнено Законом України від 04.07.2014 року № 1586-VII. Тобто, доводи апеляційної скарги про безпідставне нарахування відсотків та штрафу спростовуються наведеним вище. Посилання на п.1 та 2 ст. 46 Закону«Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» не дають підстав для скасування правильного рішення, оскільки невірно тлумачаться відповідачем.

Рішення суду першої інстанції оскаржується в частині стягнення відсотків та штрафу, а тому рішення в частині стягнення заборгованості за кредитом не є предметом апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а рішення суду залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, а рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 25 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:Судді: