Справа № 219/4626/16-ц
Провадження № 2/219/2494/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10.10.2016

10 жовтня 2016 року Артемівський міськрайонний суд Донецької області

у складі: головуючого судді Харченко О.П.,

при секретарі Лісановій М.В.,

з участю позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до Комунального підприємства «БАХМУТ-ВОДА» про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання здійснення повірки засобу вимірювання споживання холодної води, -

в с т а н о в и в :

13.05.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Комунального підприємства «Бахмут-Вода» у якому вказав, що в квартирі,де він мешкає за адресою АДРЕСА_1 був встановлений лічильник обліку холодної води.Відповідно до положень ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо - і водопостачання.Пункт 1 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 визначає поняття виконавець-суб'єкт господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово-комунальних послуг; пунктом 2 вказано, що централізоване водопостачання - це послуга, спрямована на задоволення потреб споживача у холодній воді, яка надається виконавцем; згідно абз. 1 п. 9 у квартирі (будинку садибного типу) роботи з установлення засобів обліку води і теплової енергії проводяться спеціалізованою організацією, виконавцем, виробником чи постачальником за рахунок коштів споживача. Квартирні засоби обліку беруться виконавцем на абонентський облік Періодична повірка та ремонт (у тому числі демонтаж , транспортування та монтаж) квартирних засобів обліку проводяться за рахунок виконавця. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку.Таким чином, обов'язок відповідача, за наявності належним чином встановлених та справних квартирних приладів обліку, нараховувати плату відповідно до їх показань передбачений діючим законодавством та встановлено порядок повірки квартирних засобів обліку води.Відповідно до Порядку визначення виконавця житлово-комунальних послуг у житловому фонді, затвердженого наказом Державного комітету з питань житлово- комунального господарства № 60 від 25 квітня 2005 року, виконавцем послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) для об'єктів усіх форм власності є суб'єкт господарювання, що провадить господарську діяльність з централізованого водопостачання та водовідведення. В постанові Вищого адміністративного суду України від 07.02.2013 року № К/9991 /29412/12 вказано:Отже, проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії, у тому числі їх демонтажу, транспортування та монтажу після повірки здійснюється за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, включаються у тариф на послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій та сплачуються споживачем щомісячно. Позивач вказує, що з представлених копій відповідей КП «Бахмут-Вода» на його звернення стосовно не виконання обов'язків щодо повірки лічильника вбачається, що на протязі всього часу невиконання цих обов'язків по повірці лічильника КП «Бахмут-Вода» заперечував свій обов'язок, покладаючи це на позивача, що, на його думку всупереч вимогам діючого законодавства, що підтверджується відповідями (в додатках) Міністерства регіонального розвитку від 11.01.2016 року та Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг.(НКРЕКП) від 18.03.2016 року.З вищенаведеного вбачається, що відповідач не прийняв жодних заходів щодо повірки лічильника. Позивач вказує,що діючим законодавством не покладено на нього, як (користувача послуг) обв'язку щодо проведення повірки засобів обліку, і тому твердження відповідача про те, що він «халявщик» образливі та такі, що підпадають під поняття «завдання моральних страждань». Даних про те, що засоби обліку є несправними, відповідач, зрозуміло, надати не може, але лічильник працює, а довести його справність обов'язок відповідача. Просив суд визнати бездіяльність КП «Бахмут- Вода» щодо неповірки лічильника з дня складання відповідачем акта про необхідність такої повірки 05.10.2003 року - незаконною. Зобов'язати відповідача здійснити повірку засобу вимірювання споживання холодної води в квартирі за адресою АДРЕСА_1 і в подальшому надавати послуги згідно законодавства.

У судовому засіданні позивач підтримав заявлені ним вимоги за вказаними у позові мотивами та просив їх задовольнити. Він суду уточнив, що 21.03.2001 року у його квартирі було встановлено два лічильники- лічильник гарячої та лічильник холодної води. Заявлені ним у позові вимоги стосуються лічильника холодної води НОМЕР_1.

Відповідач позов не визнав у повному обсязі. Він суду пояснив, що вважає себе не належним відповідачем, оскільки позивач посилається на договір водопостачання укладався не з відповідачем, а з іншою організацією, а Комунальне підприємство «Бахмут-Вода» не є правонаступником цієї організації. До того ж він вважає, що оскільки прилад обліку не був повірений з 05.10.2003 року,то пройшли усі встановлені законом строки не лише повірки приладу, який на теперішній час застарів, але і строки позовної давності і це є підставою для відмови у задоволенні позову. Окрім цього відповідач неодноразово звертався до суду з позовами до мешканців квартири за адресою АДРЕСА_1, де проживає і позивач, який користується пільгою як інвалід війни 2-ї групи і під час розгляду цих справ судами була встановлена правомірність дій відповідача щодо нарахування заборгованості по оплаті послуг з водопостачання без врахування показань не повіреного позивачем лічильника. Відповідач наполягав, що у даному випадку позивач за свій кошт повинен був здійснити повірку лічильника, бо лічильник не є власністю відповідача , а оплата послуги щодо його повірки не включена до тарифу з водопостачання та водовідведення , затвердженого у встановленому законом порядку.

Заслухавши пояснення сторін,вивчивши матеріали справи суд вважає,що заявлені вимоги задоволенню не підлягають за наступними підставами.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб'єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально- правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів передбачений ст. 16 ЦК України.

За змістом ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов'язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8) відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб.

Відповідно до ст.4 ЦПК України суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.

У судовому засіданні оглянутий акт від 21.03.2001 р. згідно якого у квартирі за адресою АДРЕСА_1 встановлені лічильники води,в тому числі лічильник холодної води НОМЕР_1, який опломбований./а.с. 6/.

05.10.2003 року було складено акт про те,що позивачеві необхідно в місячний строк пройти державну повірку лічильника холодної води НОМЕР_1 (а.с.7).

Як видно із повідомлення КП «Бахмут-Вода» в зв»язку з закінченням міжповірочного періоду лічильник води був знятий з обліку з 01.01.2004 р., а споживачі відповідно до п.3.9 Положення про впровадження будинкових та квартирних приладів обліку споживання холодної та гарячої води і теплової енергії, їх технічне обслуговування, ремонт і повірки у наявному житловому фонді, затвердженого розпорядженням голови Донецької обласної адміністрації від 18.02.2003 р. № 76, переведені на нормативний облік, /а.с.8-13/.

Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фiзичнi особи зобов'язані своєчасно (з урахуванням установлених мiжповiрочних iнтервалiв) подавати засоби вимірювальної технiки на повiрку.

Частиною третьою статті 28 зазначеного Закону встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб'єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов'язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання.

Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630.

Статтями 19, 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (в редакції чинній на момент укладення договору) та пунктом 8 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення передбачено договірне регулювання відносин у сфері житлово-комунальних послуг та визначено, що послуги, які надаються споживачеві згідно із договором, оформлюються на основі типового договору про надання таких послуг, перелік яких та тарифи (ціни), на які затверджуються уповноваженими органами.

Пунктами 9, 30, 32 цих Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, змістом Типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення (у тому числі в редакції на момент укладення договору) передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов'язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, в той час як обов'язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства.

Аналіз наведених норм права свідчить про те, щопроведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку води (у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки) має здійснюватися за рахунок виконавця зазначених послуг, а витрати, понесені виконавцем, відшкодовуються не інакше, як шляхом їх включення у тариф на послуги з постачання холодної води та водовідведення та сплати споживачем щомісячно у складі цих послуг.

З наданих суду позивачем повідомлень вбачається, що позивач неодноразово ,протягом періоду з 2003 року по теперішній час звертався до спочатку до Артемівського виробничого управління водопровідно- каналізаційного господарства (а.с.8), потім до відповідача з проханням здійснити повірку приладу обліку води та йому надавались відповіді ,в яких вказували, що за проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт одного засобу обліку води покладено на споживача із порушенням вимог Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення,з вимогою виконати повірку «за власний рахунок» яка є необґрунтованою.

Щодо посилань у судвовому засіданні відповідача на те, що у структуру тарифу на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем)не включено послугу з періодичної повірки квартирних приладів обліку води, ці доводи не можуть вважатися судом обґрунтованими з огляду на таке.

Відповідно до положень п. 2 розділу ІІ Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), затвердженої постановою Національної комісії, що здійснює державне регулю-вання у сферах енергетики та комунальних послуг (далі - НКРЕКП), від 15 січня 2015 року № 13, для встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) заявник подає до НКРЕКП у паперовій та електронній формах заяву про встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення з використанням внутрішньобудинкових систем) за формою, наведеною в додатку 2 до цієї Процедури, а також розрахунки, підтвердні матеріали і документи, що використовувалися під час проведення таких розрахунків, у тому числі натуральні показники витрат виконавця послуг, безпосередньо пов'язані зі збутом послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем.

Згідно п. 16 Порядку формування тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньо-будинкових систем), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01 жовтня 2014 року № 532, до складу витрат на збут послуг з централізованого постачання холодної води, водовідведення включаються витрати, безпосередньо пов'язані із збутом послуг споживачам, а саме: витрати на проведення планових періодичних повірок, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку холодної води, у тому числі їх демонтаж, транспортування та монтаж після повірки, розпломбування та опломбування, а також витрати на формування обмінного фонду квартирних засобів обліку холодної води.

Зміна протягом строку дії тарифів обсягу окремих складових структури тарифів (у тому числі й обсягу витрат на збут послуг з централізованого водопостачання та/або водовідведення в бік збільшення) може бути підставою для звернення виконавця послуг до НКРЕКП з питанням щодо зміни тарифів відповідно до розділу ІV Процедури встановлення тарифів на послуги з централізованого постачання холодної води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем). У разі обґрунтованості такої заяви НКРЕКП враховує кошти на компенсацію різниці між фактичними та запланованими у звітному періоді витратами шляхом включення до тарифу на централізоване водопостачання та/або водовідведення наступного планованого періоду.

Згідно ч. ч. 9, 10 ст. 31 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», орган, уповноважений здійснювати встановлення цін/тарифів, зобов'язаний прийняти рішення про коригування тарифу не пізніше ніж через 10 днів з дня отримання відповідного подання. Порядок відшкодування втрат підприємств, що виникають протягом періоду розгляду розрахунків тарифів, встановлення та їх оприлюднення органом, уповноваженим встановлювати тарифи, визначається порядком формування тарифів.

Таким чином, виконавець послуг із постачання холодної води та водовідведення зобов'язаний самостійно розраховувати витрати на збут послуг та подавати їх до НКРЕКП разом із заявою про встановлення тарифів на послуги або разом із заявою про зміну тарифів.

Якщо вартість послуги з періодичної повірки квартирних приладів обліку води не включено у структуру тарифу з вини НКРЕКП, відповідальність за збитки, завдані у зв'язку з цим виконавцеві послуг, покладається на НКРЕКП. Споживач оплачує вартість проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонт квартирних засобів обліку лише у складі тарифу на послуги з постачання холодної води та водовідведення.

Таким чином, виходячи із норм матеріального права позивач звернувся до суду із обґрунтованою вимогою щодо зобов'язання виконавця послуг здійснити повірку засобу вимірювання споживання холодної води.

Позовні вимоги щодо зобовязання відповідача в подальшому ( на майбутнє) за власний рахунок виконувати роботи з технічного обслуговування, ремонту та планової повірки лічильника холодної води задоволенню не підлягають оскільки у межах ЦПК України захисту підлягає порушене право позивача, встановлення ж обовязків на майбутнє без наявності спірних правовідносин, які можуть бути в подальшому припинені або змінені шляхом внесення змін до законів є безпідставним, оскільки судове рішення має бути наслідком чинного правового регулювання і не може обмежувати волю законодавчого органу в майбутньому змінювати правове регулювання суспільних відносин.

Доводи представника відповідача щодо не включення вартості послуг з планової повірки до тарифу суд вважає неспроможними, оскільки вони не узгоджуються з приписами п.2 ч.2, ч.3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність», п. 9 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення.

При цьому суд враховує, що позивач заявляє вимоги щодо визнання бездіяльності саме КПК «Бахмут - вода» щодо неповірки лічильника з дня складання відповідачем акта про необхідність такої повірки -05.10.2003 року. Разом з тим позивач не надає доказів, що акт від 05.10.2003 року був складений саме представником відповідача . Напроти, судом встановлено, що позивач надав суду договір між ним та Артемівським ВУ ВКГ ДП «Донецькоблводоканал» від 23.03.2001 року та акт від 21.03.2011 року щодо прийняття на абонентський облік саме цією організацією водоміра холодної води.(а.с.5,6).

Відповідачем суду наданий статут відповідача КП «Бахмут-вода» з якого видно, що підприємство є юридичною особою та самостійним господарським об'єктом і не є правонаступником Артемівського ВУ ВКГ ДП «Донецькоблводоканал», з яким позивач укладав договір, та яке прийняло на абонентський облік прилад обліку холодної води.

Виписка з Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців підтверджує,що КП «Бахмут-вода» зареєстроване 05.12.2007 р.(а.с.27).

За таких обставин вимоги позивача за період з 05.10.2003 року по 05.12.2007 р. задоволенню не підлягають, оскільки на той час існувало інше підприємство , яке надавало зазначені послуги і КП «Бахмут-вода» не було належним відповідачем.

Про те, що його право було порушене відповідачем і йому незаконно відмовлено в повірці позивач дізнався вперше з листа КП»Бахмут-вода» №1054 від 12.05.2008 року. (а.с.9).

З цього часу позивач до суду з позовом щодо порушення його права не звертався до 13.05.2016 року ,під час судового розгляду клопотань про поновлення пропущеного строку не заявляв та не надав суду доказів поважності пропуску такого строку.

Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки( ст.257ЦК України). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (ч. 4 ст. 267 ЦК України)

Відповідно до частини першої статті 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила.

За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

За таких обставин, суд дійшовши висновку, що відповідачем порушене право позивача ,але змушений відмовити у задоволенні позовних вимог у зв'язку із пропуском строку позовної давності на застосуванні якого наполягає відповідач.

Сторони вважали надані ними докази достатніми.

За таких обставин суд приходить до висновку що заявлені вимоги задоволенню не підлягають.

Керуючись ст. ст. 58, 60, 88, 213, 224-226 ЦПК України,ст.256-261 ЦК України, суд -

в и р і ш и в :

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 до Комунального підприємства «БАХМУТ-ВОДА» про визнання бездіяльності незаконною та зобов'язання здійснення повірки засобу вимірювання споживання холодної води в квартирі за адресою АДРЕСА_1 - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Донецької області через Артемівський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя О.П.Харченко