АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 грудня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

в складі: головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Шкоріної О.І.

при секретарі: Крічфалуши С.С.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кучеренко Наталія Петрівна про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У листопаді 2016 року ОСОБА_3 звернулась у суд із позовом до ОСОБА_2 про скасування державної реєстрації права власності на нерухоме майно.

З метою забезпечення позову, представником позивачки подано заяву, в якій останній просив накласти арешт на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 20,7 кв.м., житлова площа 10,3 кв.м., зареєстровану на ім'я ОСОБА_2 за реєстраційним номером 00 від 26 вересня 2016 року.

Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року заяву задоволено.

В апеляційній скарзі представник відповідача, посилаючись на порушення норм процесуального права, які регулюють підстави, умови та порядок забезпечення позову, просить скасувати ухвалу районного суду та постановити ухвалу нового змісту, якою у задоволенні заходів забезпечення позову відмовити.

Колегія суддів, заслухавши представника позивачки, який просив апеляційну скаргу відхилити, представника ПАТ «УКРГАЗПРОМБАНК», який підтримав апеляційну скаргу, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає її такою, що не підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Зі змісту поданої по справі позовної заяви вбачається, що ОСОБА_3 подано позов про скасування державної реєстрації права власності на квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 20,7 кв.м., житлова площа 10,3 кв.м., зареєстровану на ім'я ОСОБА_2 за реєстраційним номером 00 від 26 вересня 2016 року, яка є предметом договору позики від 19 червня 2015 року, укладеного між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у забезпечення виконання всіх зобов'язань відповідача за договором позики (а.с.3-5).

Отже, предметом заявленого по справі позову є майно, передане ОСОБА_2 у забезпечення виконання зобов'язань відповідача за договором позики від 19 червня 2015 року.

Згідно ст. 151 ЦПК України забезпечення позову за заявою осіб, які беруть участь у справі, допускається на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

При цьому, загроза утруднення або неможливості виконання рішення суду наявні тоді, коли у сторони спору до його вирішення є можливість розпорядитися об'єктом прав, що став предметом спору.

Таким чином, умовою застосування заходів до забезпечення позову є достатньо обґрунтоване припущення, що невжиття таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання судового рішення, а також те, що майно (в тому числі рухоме майно, грошові суми тощо) яке є у відповідача на момент пред'явлення до нього позову, може зникнути, зменшитись за кількістю або погіршитись за якістю на момент виконання рішення.

Відповідно до ч. 2 ст. 151 ЦПК України у заяві про забезпечення позову повинно бути зазначено причини, у зв'язку з якими потрібно забезпечити позов, вид забезпечення позову, який належить застосувати, з обґрунтуванням його необхідності та інші відомості, потрібні для забезпечення позову.

Згідно абзацу 1 п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 2006 року № 9 «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

В заяві про забезпечення позову зазначено, що реальні дії щодо відчуження майна, яке є предметом оскаржуваного договору в подальшому може утруднити виконання рішення суду або зробити його виконання неможливим.

З урахуванням змісту позову та заяви позивачки про забезпечення позову, колегія суддів вважає обґрунтованими висновки районного суду про наявність правових підстав до накладення арешту на нерухоме майно, а саме квартиру АДРЕСА_1, загальна площа 20,7 кв.м., житлова площа 10,3 кв.м., зареєстровану на ім'я ОСОБА_2 за реєстраційним номером 00 від 26 вересня 2016 року.

Ухвала суду першої інстанції постановлена з дотриманням норм процесуального права.

Викладені в ухвалі висновки відповідають обставинам справи та зібраним доказам.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин, апеляційну скаргу слід відхилити, а ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

Керуючись ст.ст. 293, 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 відхилити.

Ухвалу Оболонського районного суду м. Києва від 22 листопада 2016 року залишити без змін.

Головуючий:

Судді:

Справа № 756/14266/16-ц

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/16190/2016

Головуючий у суді першої інстанції: ШевчукА.В.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.