УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,Коротуна В.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до Пісківської селищної ради Бородянського району Київської області, ОСОБА_7, треті особи: управління Держземагентства у Бородянському районі Київської області, реєстраційна служба Бородянського районного управління юстиції Київської області, Державна інспекція сільського господарства у Київській області, про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, визнання незаконними та скасування рішень селищної ради, визнання недійсним свідоцтва на право власності на земельну ділянку, скасування його реєстрації, відновлення стану земельної ділянки, зобов'язання повернути земельну ділянку із чужого володіння, відшкодування майнової та моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6, яка діє через представника ОСОБА_8, на рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 травня 2012 року вона є власником будинковолодіння по АДРЕСА_1, за яким обліковувалась земельна ділянка площею 0,2255 га, тому вона звернулась до органу місцевого самоврядування з заявою про приватизацію цієї земельної ділянки площею 0,2255 га, з яких: 0,15 га для обслуговування житлового будинку та 0,0755 га для ведення особистого селянського господарства.

Рішенням Пісківської селищної ради від 26 липня 2012 року їй надано дозвіл на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо видачі документа, що посвідчує право власності на вказану земельну ділянку лише на 0,15 га для обслуговування жилого будинку, при цьому на земельну ділянку площею 0,0755 га для ведення особистого селянського господарства відмовлено без будь-якої мотивації. Тому вона звернулась з заявою про внесення змін у це рішення, але їй було відмовлено.

Весною 2015 року її сусід ОСОБА_9 перегородив її земельну ділянку, звів на ній паркан, знищив саджанці плодових дерев та зробив там стоянку для трактора та склад причіпного інвентаря до нього, завіз залізобетонні стовпи електроопори, повідомивши, що ця ділянка належить його сину - відповідачу у справі ОСОБА_7

На її звернення до Пісківської селищної ради була надана відповідь, що рішенням селищної ради від 21 липня 2014 року вказана земельна ділянка площею 0,12 га була передана у власність ОСОБА_7 з присвоєнням адреси: АДРЕСА_2.

Вказуючи на те, що відповідачу у власність була передана ділянка, яка тривалий час перебувала в користуванні її сім'ї, а тому до неї у порядку спадкування перейшло право користування нею, просила визнати нечинними та скасувати рішення Пісківської селищної ради від 30 грудня 2011 року про надання дозволу відповідачу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення вказаної земельної ділянки у власність та рішення селищної ради від 21 липня 2014 року про затвердження даного проекту; визнати недійсним та скасувати свідоцтво на право власності на цю земельну ділянку, видане на ім'я ОСОБА_7, зобов'язати ОСОБА_7 привести зазначену земельну ділянку до попереднього стану на момент передачі її у власність (звільнити від будівельних матеріалів, трактора, тракторного причепу, зорати, відновити паркан) за власні кошти: витребувати на її користь з незаконного володіння відповідача спірну земельну ділянку; визнати нечинним та скасувати рішення Пісківської селищної ради від 26 липня 2012 року в частині відмови їй у наданні дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо отримання документа, що посвідчує право власності на земельну ділянку площею 0,0755 га для ведення особистого селянського господарства; стягнути з ОСОБА_7 на 1 500 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої знищенням саджанців, та стягнути з селищної ради та ОСОБА_7 на користь позивачки по 2 500 грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

Рішенням Бородянського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі представник ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і направити справу на новий розгляд до суду першої інстанції.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скарга підлягає відхиленню на таких підставах.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 травня 2012 року ОСОБА_6 є власником житлового будинку з надвірними будівлями по АДРЕСА_1.

Рішенням Пісківської селищної ради від 02 жовтня 2013 року позивачу надано дозвіл на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в смт Пісківка, вул. Радянська, 33, площею 0,15 га.

Рішенням Пісківської селищної ради від 30 грудня 2011 року надано дозвіл ОСОБА_7 на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд за рахунок земель, ненаданих у власність і користування, орієнтовною площею 0,12 га (а. с. 112).

Рішенням Пісківської селищної ради від 21 липня 2014 року затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність ОСОБА_7 для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських споруд у АДРЕСА_2, площею 0,12 га, кадастровий номер НОМЕР_1.

01 вересня 2014 року ОСОБА_7 було видано свідоцтво про право власності на вказану земельну ділянку та зареєстровано за ним право власності на цю земельну ділянку.

Відповідно до ч. 1 ст. 116 ЗК України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування.

У частинах 1, 2, 6 і 7 ст. 118 ЗК України визначено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки.

Громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибної ділянки), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають клопотання до відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу.

Відповідний орган виконавчої влади або орган місцевого самоврядування, який передає земельні ділянки державної чи комунальної власності у власність відповідно до повноважень, визначених статтею 122 цього Кодексу, розглядає клопотання у місячний строк і дає дозвіл на розроблення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки або надає мотивовану відмову у його наданні.

Згідно з ч. 1 ст. 122 ЗК України сільські, селищні, міські ради передають земельні ділянки у власність або у користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 15 ЦК України та ст. 3 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права лише в разі його порушення.

При цьому згідно з ч. 3 ст. 10 та ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився й апеляційний суд, обґрунтовано виходив із того, що позивачем не доведено порушення відповідачами її земельних прав, як не доведено і завдання ними шкоди, а тому суд вважав, що підстав для задоволення позову немає.

Крім того, суди при ухваленні оскаржуваних судових рішень правильно виходили із того, що фактичне користування позивачем спірною земельною ділянкою без її надання у користування в установленому законом порядку, не є підставою для висновку про порушення її прав. Спірна земельна ділянка вперше була надана за рішенням селищної ради відповідачу у 2014 році, й позивач не довела, що вказаним рішенням про передачу земельної ділянки у власність відповідачу порушені її охоронювані законні права та інтереси.

Наведені у касаційній скарзі доводи висновків судів не спростовують.

Таким чином, колегія суддів вважає, що суди, дослідивши всі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, дійшли правильного висновку про відмову в задоволенні позову.

Отже, підстав для скасування оскаржуваних судових рішень немає, а тому їх необхідно залишити без змін, а касаційну скаргу - відхилити.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Бородянського районного суду Київської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Київської області від 19 січня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: О.В. Закропивний
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана