Справа №278/2702/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

05 січня 2016 року м. Житомир

Житомирський районний суд Житомирської області в складі:

головуючого судді Дубовік О.М.,

за участю секретаря судового засідання Поліщук І.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Житомирі цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів, -

ВСТАНОВИВ:

07.11.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача на її користь на утримання малолітньої доньки ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, аліменти у твердій грошовій сумі 3000 грн. щомісячно, з урахуванням індексації, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з моменту подання позовної заяви до повноліття дитини; стягнути судові витрати з відповідача та допустити негайне виконання судового рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

У своїх доводах позивач посилається на те, що разом з відповідачем мають спільну дитину ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає з нею та перебуває на її утриманні. Відповідач матеріальну допомогу не надає; він здоровий, працездатний чоловік. Через відсутність матеріальної підтримки з боку відповідача вона з дитиною перебуває у скрутному матеріальному становищі. Тому просить суд задовольнити позов.

Позивач у судове засідання 05.01.2017 року не зявилася; через канцелярію суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в заяві вказала про зменшення позовних вимог і тому просила суд стягувати аліменти з відповідача, щомісячно сумі 1000 грн. (а.с. 33).

Відповідач у судове засідання 05.01.2017 року також не зявився; через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи у його відсутність та вказав, що згоден сплачувати аліменти у сумі 1000 грн. (а.с. 34).

Дослідивши надані докази по справі, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Обов'язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов'язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві.

У відповідності до ст. 180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.

Як вбачається з матеріалів справи, між сторонами шлюб розірвано, що підтверджується рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 02.09.2015 року (а.с. 11-12).

Від шлюбу сторони мають спільну доньку ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, відповідно до свідоцтва про народження, яке видане 28.01.2011 року Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 10).

З матеріалів справи вбачається, що дитина проживає разом із матір`ю за адресою: Житомирський район, Житомирська область, с. Барашівка, вул. Сонячна (Леніна), буд. 42, що підтверджується довідкою № 1652, виданою 07.10.2016 року Виконавчим комітетом Іванівської сільської ради Житомирського району Житомирської області (а.с. 13).

Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку, батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15 СК України вказує на обов'язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов'язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання.

Способи виконання обов'язку утримувати дитину визначені статтею 181 СК України, за змістом якої, кошти на утримання дитини (аліменти) за рішенням суду присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

На підставі ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я дітей, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина.

В пункті 17 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про практику застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів" роз'яснено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен урахувати: стан здоров'я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч. 2 ст.182 СК України мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою платника або одержувача, зокрема, може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Враховуючи, що відповідач є здоровою працездатною особою; має регулярний дохід (є військовослужбовцем (а.с. 26, 27, 28)); на його утриманні інші особи не знаходяться, а також враховуючи стан здоровя дитини (а.с. 24, 25), а також з урахуванням зменшення позивачем суми аліментів, суд вважає, що розмір аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі 1000 гривень щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, буде розумним, достатнім і справедливим, та відповідатиме інтересам дитини, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб.

Ч. 1 ст. 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня предявлення позову. В даному випадку позов предявлено 07.11.2016 року.

У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць.

За змістом статей 10, 11, 60 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень.

Згідно ч. 3 ст. 88 ЦПК України, якщо позивача на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 551 грн. 20 коп.

Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 158, ч. 4 ст. 174, 212-215, 367 ЦПК України, ст. ст. 180-184, 191 Сімейного Кодексу України, суд -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_2, аліменти на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 1000 грн., щомісячно, до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з 07.11.2016 року.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, ідентифікаційний номер платника податку НОМЕР_1, судовій збір у спеціальний фонд Державного бюджету України у розмірі 551 грн. 20 коп.

Допустити негайне виконання рішення у частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Житомирської області протягом десяти днів з моменту його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя О. М. Дубовік