Справа № 211/2069/13-ц
Провадження № 2-з/211/36/16
У х в а л а

15 листопада 2016 року Довгинцівський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді Бардіна О.С.

при секретарі Мариненко Е.П.

у відсутність: учасників процесу

розглянувши в м. Кривому Розі клопотання ОСОБА_1 про забезпечення позову,

в с т а н о в и в:

02 листопада 2016 року Довгинцівським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області винесено рішення по справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту проживання однією сімєю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу, визнання домоволодіння спільною сумісною власністю, визнання права власності на 2/3 частини домоволодіння, яким позов задоволено частково.

Визнано домоволодіння по вулиці Пастера, 10 в м. Кривому Розі спільною сумісною власністю ОСОБА_1 та ОСОБА_3; визнано за ОСОБА_1 право власності на 1/2 частину домоволодіння, за ОСОБА_2 право власності на 1/2 частину домоволодіння.

ОСОБА_1. 14 листопада 2016 року звернулася з клопотанням про забезпечення позову, в якому просить в порядку забезпечення позову ухвалити про заборону відповідачу ОСОБА_4 здійснювати наступні дії щодо спірного домоволодіння № 10 по вулиці Пастера м. Кривого рогу: демонтувати будь-які частини діючих інженерних мереж (мережі водо-, газо-, тепло- та електропостачання), знімать вікна, двері та інші частини конструкції домоволодіння (у тому числі замощення, огорожа), які можуть бути демонтовані.

В обгрунтування заяви посилалася на дзвінки відповідача та його погрози в разі набрання рішення суду законної сили демонтувати інженерні мережі в спірному будинку.

Дослідивши матеріали справи суд вважає, що заява не підлягає задоволенню.

Згідно ч.1 ст.151 ЦПК України, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити заходи забезпечення позову.

Згідно ч.1 ст.152 ЦПК України, позов може бути забезпечено в один із наступних способів: накладенням арешту на майно або грошові кошти, що належать відповідачеві і знаходяться у нього або в інших осіб; забороною вчиняти певні дії; встановленням обов'язку вчинити певні дії; забороною іншим особам здійснювати платежі або передавати майно відповідачеві чи виконувати щодо нього інші зобов'язання; зупиненням продажу арештованого майна, якщо подано позов про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту; зупиненням стягнення на підставі виконавчого документа, який оскаржується боржником у судовому порядку; передачею речі, яка є предметом спору, на зберігання іншим особам.

Відповідно до розяснень наданих в п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, розглядаючи заяву про забезпечення позову, суд (суддя) має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; зясувати обсяг позовних вимог, дані про особу відповідача, а також відповідність виду забезпечення позову, який просить застосувати особа, котра звернулася з такою заявою, позовним вимогам.

Відповідно до ст. 153 ЦПК України заява про забезпечення позову розглядається судом, у провадженні якого перебуває справа, в день її надходження без повідомлення відповідача та інших осіб, які беруть участь у справі.

Рішенням суду від 02.11.2016 р. визнано спірне домоволодіння спільною сумісною власністю подружжя та визнано право власності за кожним із сторін на ? частину домоволодіння, тому під реальною загрозою суд розуміє продаж вказаного домоволодіння, тощо.

Ухвалою суду від 08 вересня 2015 року накладено арешт на домоволодіння № 10 по вул. Пастера м. Кривого Рогу, заборонивши вчиняти дії щодо відчуження.

Крім того, суду невідомий технічний стан домоволодіння (стан комунікацій) на теперішній час.

Враховуючи викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявлених вимог.

Згідно частини третьої пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» №9 від 22 грудня 2006 року, за змістом ст. 293 ЦПК ( 1618-15 ) окремо від рішення суду в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали суду першої інстанції про задоволення заяви про забезпечення позову, а також про його скасування, проте ухвали про відмову у забезпеченні позову оскарженню не підлягають.

Керуючись ст. 151 ЦПК України, суд

у х в а л и в:

заяву ОСОБА_1 про забезпечення позову залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Бардін О. С.