АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
Справа № 22-ц/796/6417 /2016 р. Головуючий у 1 інстанції - Шевчук О.П.
Доповідач - Мараєва Н.Є.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30.06.2016 р. колегія суддів судової палати в цивільних справах

Апеляційного суду м.Києва в складі :

Головуючого - Мараєвої Н.Є.,

Суддів - Андрієнко А.М., Заришняк Г.М.

При секретарі - Гарматюк О.Д.

Розглянули у відкритому судовому засіданні в м.Києві

Цивільну справу за апеляційною скаргою

пердставника ОСОБА_1

на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 р.

в справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1

про відшкодування шкоди

Заслухавши доповідь судді Мараєвої Н.Є., пояснення осіб, які з»явилися, перевіривши

матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів,-

В с т а н о в и л а :

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 4 березня 2016 р. задоволено позов ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про відшкодування шкоди.

Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану внаслідок ДТП в розмірі 64 572,16 грн. та судові витрати в розмірі 645,72 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_1 просить це рішення скасувати і постановити нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, посилаючись на незаконність даного рішення, зокрема, що суд неповно з»ясував обставини справи, не дав належної оцінки доказам, порушив норми матеріального та процесуального права.

Апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Як вбачається з матеріалів справи і встановлено судом, 13.02.2015 р. сталася ДТП, а саме, о 7 год. ОСОБА_1 керуючи транспортним засобом ХАММЕР д.н. НОМЕР_1 по вул. Лаврухіна,11 в м.Києві, порушивши вимоги п.10.9. ПДР України під час руху заднім ходом не переконалась, що це буде безпечним, внаслідок чого здійснила наїзд на припаркований автомобіль ФОРД д.н. НОМЕР_2, який належить позивачу, що призвело до механічних пошкоджень транспортних засобів (а.с.8). Тим самим, внаслідок пошкодження автомобіля позивачу завдано матеріальної шкоди.

Згідно постанови Деснянського районного суду м.Києва від 30.03.2015 р. відповідачку ОСОБА_1 було визнано винною у скоєнні вказаної ДТП та притягнуто до адміністративної відповідальності, накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в сумі 340 грн.

Таким чином, внаслідок пошкодження автомобіля з вини відповідачки позивачу завдано матеріальної шкоди.

Пошкоджений внаслідок ДТП, що сталося з вини відповідача автомобіль ФОРД д.н.НОМЕР_2 належить позивачу - ОСОБА_2, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію ТЗ (а.с. 9).

Згідно Звіту про визначення вартості матеріального збитку від 24.02.2015 р., складеного оцінювачем ТОВ «ЕАК «Довіра» станом на 24.02.2015 р. - він становить 64 572,16 грн. (а.с. 51).

Цивільно-правова відповідальність відповідачки на час ДТП була застрахована в ПрАТ «Страхова компанія «Україна» відповідно Полісу ОСЦПВВНТЗ № АІ/5549189, що визнається всіма учасниками розгляду справи та додаткового доказування не потребує.

13.02.2015 р. позивач звернувся до зазначеної страхової компанії із заявою про виплату страхового відшкодування (а.с.13).

Проте, на свою заяву він відповіді не отримав, на час розгляду справи страхове відшкодування йому не виплачено.

Під час розгляду справи судом першої інстанції позивач відмовився від своїх вимог до страхової компанії, просив стягнути всю суму матеріальної шкоди з відповідачки, відмова від частини позовних вимог прийнята судом (а.с.24, 35).

Згідно ст.1166 ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно ст.1194 ЦК визначено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобв»язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Згідно ст.511 ЦК України зобов'язання не створює обов'язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно ч.ч.1, 2, 4 ст.636 ЦК України, договором на користь третьої особи є договір, в якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі.

Виконання договору на користь третьої особи може вимагати як особа, яка уклала договір, так і третя особа, на користь якої передбачено виконання, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із суті договору.

Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

Постановлюючи рішення суд виходив з того, що право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб; що закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, що він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та вподальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених ст.1194 УК України підстав.

З огляду на викладене, суд першої інстанції дійшов правильного висновку щодо можливості покладення відповідальності за відшкодування матеріальної шкоди на відповідачку.

Такий висновок суду не заперечувався в апеляційній скарзі, а також відповідає висновкам із цього питання, викладеним у правових позиціях ВС України.

Розмір завданої позивачу матеріальної шкоди підтверджується висновком про вартість матеріального збитку від 24.02.2015 р. (а.с.51).

За таких обставин судова колегія вважає, що суд першої інстанції обгрунтовано дійшов висновку щодо задоволення позову.

Згідно ст.60 ЦК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом повно з»ясовано обставини справи, дана належна оцінка доказам.

Висновки суду відповідають вимогам закону, підтверджуються матеріалами справи.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

Підстав для скасування рішення суду не вбачається.

Керуючись ст.ст.218, 303, 304, 307, 308, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів, -

У х в а л и л а :

Апеляційну скаргу представника ОСОБА_1 - відхилити, а рішення Деснянського районного суду м.Києва від 4 березня 2016 року - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий :

Судді: