Справа № 303/7309/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 грудня 2016 року м. Мукачево

Мукачівський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого-судді Заболотного А.М.

при секретарі Штець І.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі засідань в м. Мукачево заяву ОСОБА_1 про повернення судового збору по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Зняцівської сільської ради Мукачівського району про визнання права власності,-

В С Т А Н О В И В:

В жовтні 2013 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовною заявою до Зняцівської сільської ради Мукачівського району про визнання права власності. Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 04.11.2013 року на підставі ст. 121 ЦПК України позовну заяву повернуто позивачу.

09.12.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із заявою про повернення судового збору, сплаченого за подання позовної заяви до суду згідно з квитанцією № 43 від 11.10.2013 року. При цьому до заяви про повернення судового збору заявником додано копію платіжного документу.

Про час та місце розгляду справи сторони повідомлені належним чином. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило.

За змістом ст. 7 Закону України «Про судовий збір», однією з підстав повернення судового збору є повернення заяви. Так, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», сплачена сума судового збору повертається за ухвалою суду у разі повернення заяви або скарги.

В п. 26 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» вказано, що законодавством не встановлено спеціальних вимог до оформлення платіжних документів, на підставі яких перераховується суми судового збору. Таке перерахування здійснюється за загальними правилами з вимогами Закону України від 05 квітня 2001 року № 2346-ІІІ «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» і відповідних нормативно - правових актів Національного банку України. При цьому відповідні документи подаються до суду тільки в оригіналі; копії, у тому числі виготовлені з використанням технічних засобів(фотокопії тощо) цих документів, не можуть бути належним доказом сплати судового збору.

Також в п. 42 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» зазначено, що судовий збір повертається за ухвалою суду, при цьому, поданий заявником платіжний документ, що підтверджує сплату судового збору, повертається заявнику, а до матеріалів справи приєднується належним чином посвідчена копія цього документа.

З аналізу зазначених вище норм чинного законодавства та судової практики слідує, що обовязковою умовою повернення судового збору є наявність в матеріалах справи оригіналу квитанції про сплату судового збору або платіжного доручення.

Разом з тим судом встановлено, що оригінал квитанції про сплату судового збору в матеріалах справи відсутній, наявна тільки копія квитанції, у звязку із цим, суд позбавлений можливості перевірити достовірність сплати судового збору та повернути його відповідно норм чинного законодавства.

З огляду на викладене, суд вважає, що слід відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення сплаченої суми судового збору.

Керуючись ст.ст. 208, 209, 210 ЦПК України, п. 2 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», суд,-

У Х В А Л И В:

В задоволенні заяви ОСОБА_1 про повернення судового збору - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя А.М.Заболотний