РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 травня 2016 року м. Ужгород

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Закарпатської області в складі :

Головуючого судді Бондаренко Ю.О.

судді: Куцин М.М. Собослой Г.Г.

при секретарі : Сочка І.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Свалявського районного суду від 08 квітня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1, третіх осіб без самостійних вимог: Органу опіки та піклування Іршавської РДА Закарпатської області, Органу опіки та піклування Виноградівської РДА Закарпатської області про визначення місця проживання малолітніх дітей, -

в с т а н о в и л а :

Позов мотивований тим що у шлюбі у ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народились двоє дітей: ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_1 ІНФОРМАЦІЯ_2. Рішенням Іршавського районного суду від 24.02.2011 року шлюб між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано. З 2008 року сторони проживають окремо. З 2008 по 2012 рік діти проживали з матір'ю відповідачки в с. Малозахарине, Солонянського району Дніпропетровської області, а сама відповідачка проживала в ІНФОРМАЦІЯ_3. ОСОБА_1 перешкоджає позивачу бачитись з дітьми. З листопада 2012 року малолітні діти проживали разом з відповідачкою у с. В. Комяти Виноградівського району, за місцем проживання її співмешканця. У травні 2014 року, позивач дізнавшись про те, що вітчим жорстоко поводиться з дітьми, постійно кричить та застосовує насильство по відношенню до них. На прохання дітей позивач залишив їх проживати разом з собою у с. Кушниця, по вул. Шкільній, 134, Іршавського району. Згодом відповідач відібрала молодшу доньку, а старша, категорично відмовившись повертатися до матері залишилася проживати разом із ним. Посилається на висновок Органу опіки та піклування Кушницької сільської ради, яким встановлено, що він ретельно піклується про фізичний і духовний розвиток дітей, і рішенням виконкому Кушницької сільської ради затверджено згаданий висновок про доцільність проживання малолітніх ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з позивачем. Відповідач, без згоди позивача відвезла молодшу доньку в с. Малозахарине, Солонянського району Дніпропетровської області, до своєї матері, а сама виїхала до Словацької Республіки де працює та проживає, внаслідок чого молодша донька позбавлена належного батьківського піклування, просить суд визначити місце проживання малолітніх дітей разом з ним у с. Кушниця, вул. Шкільна, 134, Іршавського району.

Заочним рішенням Свалявського районного суду від 08 квітня 2015 року позов ОСОБА_2 задоволено, та визначено місце проживання малолітніх: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5 з їх батьком ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, за адресою: с. Кушниця, вул. Шкільна, 134, Іршавського району, Закарпатської області.

Ухвалою Свалявського районного суду від 23 листопада 2015 року заяву відповідача про перегляд заочного рішення Свалявського районного суду від 08 квітня 2015 року залишено без задоволення.

Не погоджуючись з доводами та висновками суду першої інстанції, відповідач оскаржила рішення суду першої інстанції та просить скасувати його, як таке, що ухвалене з порушенням норм матеріального права, та невідповідністю висновків суду обставинам справи і ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову відмовити.

Апеляційна скарга мотивована тим, що суд не взяв до уваги, що позивач участи у вихованні дітей не приймав, аліменти на їх утримання не сплачував, позивач говорить неправду та залякує старшу доньку з однією метою залишити проживати її у себе. Іршавський районний суд за її позовом ухвалив рішення про відібрання дитини однак це рішення по сьогодні не виконано відповідачем. На думку апелянта, судом першої інстанції не враховано наявність висновку органу опіки і піклування Виноградівської РДА, який в силу ст. 19 СК України є обов'язків для виконання сторонами, про залишення дітей на проживання матері. Особова справа старшої доньки знаходиться у Великокомятівській школі однак вона її не відвідує з 01.09.2014 року. Крім того рішення суперечить принципам закладеним в ст. 6 декларації прав дитини.

В судовому засіданні ОСОБА_1 та її представник підтримали апеляційну скаргу з підстав зазначених в ній.

Представник позивача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення апеляційної скарги.

Заслухавши суддю-доповідача, сторони, дослідивши матеріали справи, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, юридичну оцінку обставин справи та повноту їх встановлення у рішенні, колегія суддів апеляційного суду дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення.

Відповідно до ч.1 ст.303, ч.2, 3 ст.213 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судом встановлено, що у шлюбі в ОСОБА_2 та ОСОБА_1 народились двоє дітей: ОСОБА_3 05.04.2004 року та ОСОБА_1 06.12.2006 року (т.1а.с.14,15). 24 лютого 2011 року рішенням Свалявського районного суду, шлюб укладений між ОСОБА_2 та ОСОБА_1 розірвано та стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_1 в розмірі по 300 грн. на кожну дитину (т.1.а.с.13). Сторони проживають окремо. 24 квітня 2014 року ОСОБА_1 та ОСОБА_5 у виконавчому комітеті Великокомятівської сільської ради Виноградівського району Закарпатської області, зареєстрували шлюб (тю.1.а.с.16) . Відповідно до акту обстеження від 28.05.2014 року ОСОБА_6 зі своєю дружиною та двома дітьми проживає в чотирикімнатному будинку в с.В.Комяти, вул. Партизанська, 103, Виноградівського району в будинку батька ОСОБА_7, разом з батьком та сім'ю його сестри, а всього в будинку мешкає 9 осіб (а.с.41). Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 05.06.2014 року, діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 на час складання акта, проживають в будинку позивача в с. Кушниця, вул. Шкільна, 134 де мають окрему кімнату і створені всі умови для росту і розвитку дітей. В ході обстеження було з'ясовано, що діти бажають проживати разом з батьком та мамою (т1 а.с.36). З пояснення сторін вбачається , що старша донька ОСОБА_3 з липня 2014 року проживає з позивачем. Рішенням Іршавського районного суду від 29 серпня 2014 року, яке залишено без змін ухвалою апеляційного суду Закарпатської області та Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вирішено відібрати малолітню ОСОБА_3 від батька ОСОБА_2 та повернути дот попереднього місця проживання матері в с. В. Кормяти, вул. Партизанська, 103 (т.1 а.с.75-78,170-171,79-80). Відповідно до акту державного виконавця від 05 вересня 2014 року, складеного при примусовому виконанні рішення суду, малолітня ОСОБА_3 плаче і в категоричній формі відмовляється повертатися до попереднього місця проживання матерів в с.В.Кормяти, вул.Партизанська, 103 (т.1 а.с.47). Згідно заяв від 24 червня 2014 року та 25 вересня 2014 року ОСОБА_3 не бажає повертатись до матері так-як хоче жити з батьком (т.1 а.с.48-49). Згідно довідки Куштинської сільської ради від 07 жовтня 2014 року та Куштинської ОСОБА_8 ступенів від 23.10.2014 року, ОСОБА_3 проживає разом з батьком в с. Кушниця вул. Шкільна,134, та навчається в 5 -В класі Куштинської ОСОБА_8 ступенів (т.1 а.с.21,25). Згідно характеристики виданої директором Куштинської ОСОБА_8 ступенів, ОСОБА_3 учениця 5 -В класу систематично відвідує школу, старанно готується до уроків, завжди чиста , акуратна, має багато друзів та хороші стосунки з батьком (т.1а.с.26). За заявою ОСОБА_2 висновком органу опіки і піклування Куштинської сільської ради, який затверджено рішенням виконавчого комітету Куштинської сільської ради від 11.06.2014 року № 1, визначено доцільне проживання малолітніх доньок ОСОБА_3 05.04.2004 року та ОСОБА_1 06.12.2006 року з батьком, оскільки заявником створені всі умови для розвитку дітей (т.1 а.с.38-40). В свою чергу рішенням органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 05 квітня 2014 року визначено місце проживання малолітніх дітей ОСОБА_3 05.04.2004 року та ОСОБА_1 06.12.2006 року з матірю в с. В.Комяти, вул.Партизанська,103 (т.1 а.с.205).

Якщо мати та батько, за приписами ст. 161 СК України, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов'язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров'я та інші обставини, що мають істотне значення.

Відповідно до ч.2 ст. 161 СК України суд не може передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини.

За твердженням сторін, як позивач так і відповідач мають самостійний дохід, спиртними напоями або наркотичними засобами не зловживають, даних про аморальну поведінку ОСОБА_2 або ОСОБА_1, яка може зашкодити розвиткові дитини матеріали справи не містять.

Позивач та відповідачка працюють, ОСОБА_2 характеризується з позитивної сторони (т.1 а.с.22), у батька створені ліпші умови для проживання малолітньої дитини.

Принципом 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року визначено, що дитина для повного і гармонійного розвитку особистості потребує любові і розуміння. Він повинен, коли це можливо, рости під опікою і під відповідальністю своїх батьків і в усякому разі в атмосфері любові і моральної і матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, окрім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір'ю.

Згідно принципу 2 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року дитині законом і іншими засобами має бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості і сприятливі умови, які дозволяли б йому розвиватися фізично, розумово, морально, духовно і в соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом і в умовах свободи і гідності. При виданні з цією метою законів головним міркуванням має бути найкраще забезпечення інтересів дитини.

З метою усунення протиріччя які містяться у висновках органу опіки та піклування Виноградівської РДА та Іршавської РДА, апеляційним судом зобов'язано орган опіки та піклування Виноградівської РДА (теперішнє місце проживання дітей) надати повторний висновок.

Відповідно до висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА від 08.04.2016 року діти ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживають з матір'ю та вітчимом в двохкімнатній квартирі в м.Виноградів по вул. Некрасова, 56, в орендованому будинку. Умови проживання задовільні, наявні побутові зручності, діти доглянуті оточені турботою та увагою. З проведеної бесіди слідує, що діти бояться батька і не хочуть з ним спілкуватись (а.с.133-135)

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

З врахуванням викладенеого, враховуючи принцип 6 «Декларації прав дитини» від 20 листопада 1959 року, щодо нерозлучності дитини з матір'ю, її місце проживання слід визначити з мамою.

Керуючись ст.ст. 88, 209, 218, 303, 307, 308, 313-315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів,

р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити .

Рішення Свалявського районного суду Закарпатської області від 08 квітня 2015 року скасувати у справі ухвалити нове рішення, яким в задоволенні позову ОСОБА_2 до ОСОБА_1, про визначення місця проживання малолітніх дітей - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржено у касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Судді