Справа №592/1858/16-ц Головуючий у суді у 1 інстанції - Бичков І. Г.
Номер провадження 22-ц/788/1211/16 Суддя-доповідач - Левченко Т. А.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 липня 2016 року м.Суми

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області в складі:

головуючого-судді - Левченко Т. А.,

суддів - Хвостика С. Г. , Собини О. І.

з участю секретаря судового засідання - Чуприни В.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Апеляційного суду Сумської області цивільну справу за апеляційною скаргою Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»

на рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 квітня 2016 року

у справі за позовом ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання договору іпотеки недійсною, -

в с т а н о в и л а :

22.06.2016 року ОСОБА_3 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 21.09.2007 року між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено кредитний договір № SUC0GK00000202, метою якого було отримання кредитних коштів в сумі 10000 дол. США для придбання житлового приміщення, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1, житлове приміщення 12 «А», строком до 18.09.2027 року. На забезпечення кредитного договору між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки від 21.09.2007 року за яким вона передала в іпотеку придбане нею зазначене житлове приміщення. Посилається на те, що кредитний договір є неукладеним через відсутність згоди сторін за всіма істотними умовами, які повинні міститись у кредитних договорах відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», Правил надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту, затв. постановою Правління НБУ від 10.05.2007 року № 168. Так як іпотека має похідний характер від основного зобов'язання, а кредитний договір між нею та відповідачем є неукладеним, просить визнати недійсним, укладений між нею та ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки від 21 вересня 2007 року жилого приміщення 12-А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Рішенням суду від 22 квітня 2016 року задоволено позов ОСОБА_3 до ПАТ КБ «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання договору іпотеки недійсною. Визнано недійсним укладений між ОСОБА_3 та ЗАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки від 21 вересня 2007 року жилого приміщення 12-А, розташованого за адресою: АДРЕСА_1.

Вирішено питання щодо судових витрат.

В апеляційній скарзі ПАТ КБ «ПриватБанк» просить скасувати рішення суду та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову. В доводах апеляційної скарги посилається на те, що рішення суду прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, висновки суду не відповідають фактичним обставинам справи.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення представника ПАТ КБ «ПриватБанк» Гакаля Р.В., представника позивачки ОСОБА_5, вивчивши матеріали справи і перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню.

Судом першої інстанції встановлено та з матеріалів справи вбачається, що 21.09.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк», який є правонаступником ЗАТ КБ «ПриватБанк» було укладено кредитний договір № SUC0GK00000202, за умовами якого банк надав ОСОБА_3 у тимчасове користування грошові кошти у розмірі 12200 дол. США, з яких 10000 дол. США на купівлю квартири, а 2200 дол. США на сплату страхових платежів, строком до 18.09.2027 року включно та відсотками за користування кредитом у розмірі 0,92% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом (а. с. 15-19).

Відповідно до п. 7.1. кредитного договору від 21.09.2007 року кредит був наданий ОСОБА_3 для купівлі квартири АДРЕСА_1, а також на сплату страхових платежів.

В забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором 21.09.2007 року між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» укладено договір іпотеки, згідно з яким в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: житлове приміщення АДРЕСА_1 (а. с. 20, 21) .

Задовольняючи позовні вимоги, місцевий суд виходив з того, що умови кредитного договору є несправедливими, суперечать нормам статей 11, 18 Закону України «Про захист прав споживачів», банк не надав позивачу в письмовій формі повної інформації про умови кредитування та про сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, графік погашення кредиту позичальнику не видавався, що є підставою для визнання спірного кредитного договору недійсним. Позивачка вимоги про визнання кредитного договору недійсним не заявляла, але суд не позбавлений права визнати недійсним укладений між нею та ПАТ КБ «ПриватБанк» договір іпотеки.

Проте, погодитись з такими висновками суду першої інстанції не можна, так як суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Згідно зі статтею 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, пятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Зі змісту кредитного договору та анкети-заяви позичальника вбачається, що кредитний договір містить розмір кредиту та строк його повернення, розмір процентів за користування кредитом та розмір щомісячного платежу на погашення тіла кредиту і процентів (а. с. 19; 54). Кредитний договір підписаний сторонами, позивачка на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов договору та в подальшому виконувала його умови.

Таким чином у кредитному договорі, укладеному між ОСОБА_3 та ПАТ КБ «ПриватБанк» визначено предмет договору, загальні умови та порядок надання кредиту, розмір та порядок сплати процентів, погашення грошових зобов'язань, права та обов'язки сторін та інші необхідні умови.

З огляду на зазначене, посилання позивачки на те, що в кредитному договорі відсутні умови, які повинен містити кредитний договір відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів», а тому він є неукладеним, що тягне недійсність договору іпотеки, укладеного в забезпечення виконання кредитного договору, колегія судів вважає необґрунтованими та безпідставними. Підписуючи кредитний договір, позивачка висловила своє волевиявлення на укладення договору на викладених в ньому умовах. Крім того правовідносини, які виникли між сторонами відносяться до договірних та насамперед регулюються відповідними нормами Цивільного Кодексу України та умовами укладеного ними договору.

Підлягає врахуванню і та обставина, що у відповідності з п. 6 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» позивачка мала право протягом чотирнадцяти календарних днів відкликати свою згоду на укладення договору про надання споживчого кредиту без пояснення причин, але цим правом не скористалась. Погодившись з умовами оспорюваного договору, позивачка отримала кредитні кошти та виконувала зобов'язання за кредитним договором, сплачуючи передбачені договором платежі, що також свідчить про її згоду з умовами кредитного договору.

Суд першої інстанції не визначившись з підставами позову, вдався до оцінки умов кредитного договору на предмет їх недійсності, хоча відповідних позовних вимог про визнання кредитного договору недійсним з зазначенням підстав в їх обгрунтування ОСОБА_3 не заявляла. Крім того, суд першої інстанції в порушення норм матеріального права, що регулюють спірні правовідносини, прийшов до помилкового висновку про можливість визнання недійсним договору іпотеки за наявності правомірного та дійсного кредитного договору в забезпечення якого було укладено спірний договір іпотеки.

Отже, суд першої інстанції, за відсутності правових підстав, помилково задовольнив позовні вимоги, прийшовши до висновку про їх доведеність та обґрунтованість, а тому рішення суду першої інстанції на підставі п. 4 ч. 1 ст. 309 ЦПК України підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

Керуючись ст. ст. 303; 307 ч. 1 п.2; 309 ч. 1 п. 4; 313-314; 316 ЦПК України, колегія суддів -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргу Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» задовольнити.

Рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 22 квітня 2016 року скасувати та ухвалити нове рішення.

У задоволенні позову ОСОБА_3 до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та визнання договору іпотеки недійсною - відмовити.

Компенсувати Публічному акціонерному товариству Комерційний банк «ПриватБанк» судові витрати зі сплати судового збору в сумі 606 гривень 32 копійки за рахунок держави.

Рішення набирає законної сили з моменту його проголошення і з цього часу може бути оскаржено протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий -

Судді -