Справа № 598/1121/16-ц
провадження № 2/598/375/2016
РІШЕННЯ

іменем України

"16" грудня 2016 р. Збаразький районний суд Тернопільської області

в складі : головуючого Гудими І. В.

при секретарі Жиляк Н.Я.

з участю представника позивача ОСОБА_1, відповідачки ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Збаражі справу за позовною заявою ОСОБА_3, за дорученням та в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ОСОБА_2 про зменшення розміру стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини,-

встановив:

До суду звернувся ОСОБА_3, за дорученням та в інтересах якого діє ОСОБА_1, з позовом до ОСОБА_2 про зменшення аліментів, які присудженні до стягнення на підставі рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з половини усіх видів його доходів, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на тверду грошову суму в розмірі 300 грн. до досягнення дитиною повноліття, мотивуючи це тим, що на даний час погіршилося його матеріальне становище, так як він є безробітним та немає можливості сплачувати аліменти у розмірі, який визначений вищевказаним рішенням суду.

Під час розгляду справи по суті до суду від представника позивача ОСОБА_1 надійшла заява про уточнення позовних вимог, в якій вона просить змінити розмір аліментів, що стягуються відповідно до рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року з позивача ОСОБА_3 в користь відповідачки ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, з половини усіх видів його доходів, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, на тверду грошову суму в розмір 500 гривень до досягнення дитиною повноліття.

Відповідачка ОСОБА_2 в судовому засіданні позов не визнала і пояснила, що позивач має можливість сплачувати аліменти на утримання доньки відповідно до рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року, так як працює неофіційно на будівельних роботах. Крім того, вона в даний час утримує свою матір ОСОБА_5, яка є інвалідом І групи, хвора на цукровий діабет та потребує сторонньої допомоги, а тому позбавлена можливості влаштуватись на роботу, в зв`язку з чим вона перебуває у скрутному матеріальному становищі.

Заслухавши в судовому засіданні пояснення сторін, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши в сукупності здобуті докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що позивач ОСОБА_3 та відповідачка ОСОБА_2 перебували в шлюбі. Шлюб між сторонами розірвано відповідно до рішення Збаразького районного суду

Тернопільської області від 18 лютого 2014 року (а.с.10).

В шлюбі у сторін по справі народилась донька ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Дана обставина знайшла своє підтвердження копією свідоцтва про народження серії I-ИД №143714 виданим Іванчанською сільською радою Збаразького району Тернопільської області від 29.09.2011 року (а.с.7).

Згідно рішення Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року з ОСОБА_3 в користь ОСОБА_2 стягнуто аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі половини усіх видів доходів, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14.04.2016року і до досягнення дитиною повноліття (а.с.9).

Неповнолітня ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом з матірю ОСОБА_2 в житловому будинку її батька ОСОБА_6 в с.Іванчани Збаразького району Тернопільської області та знаходиться на її утриманні, що знайшло своє підтвердження довідкою за №64 від 13.10.2016 року про склад сім`ї виданою Іванчанською сільською радою (а.с.52), актом обстеження проживання сім`ї ОСОБА_2 (а.с.53).

В даний час позивач ОСОБА_3 не працює та не зареєстрований у Лановецькому районному центрі зайнятості Тернопільської області (по місцю проживання) як такий, що шукає роботу, допомоги по безробіттю не отримує. Дані обставини знайшли своє підтвердження довідкою за №368 виданою 01.07.2016 року Лановецьким районним центром зайнятості Тернопільської області (а.с.11), копією трудової книжки ОСОБА_3 серії АХ №342407, згідно якої останній не працює з 20.11.2011р. (а.с.14). Дані обставини не заперечуються і відповідачкою ОСОБА_2.

За змістом статей 10,60 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобов'язана довести ті обставини на які посилається як на підставу своїх вимог та заперечень.

Відповідно до ст. 180 України батьки зобов'язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

Згідно ч.1 ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

В силу положень ст.192 СК України та роз'яснень п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров'я когось із них.

У постанові від 05.02.2014 року в справі № 6-143цс13, предметом якої був спір про зміну розміру аліментів, Верховний Суд України, висновок якого в силу ст.360-7 ЦПК України щодо застосування норм права має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права, зазначив, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст.192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки).

У наведеній вище постанові зазначено, що при розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки ст.192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов'язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 CК України - обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, ст. 183 СК України - визначення

розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, ст. 184 СК України - визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі).

Як видно з матеріалів справи на час, коли з ОСОБА_3 за рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року було стягнуто аліменти у частці від заробітку (доходу), він мав стабільний заробіток, оскільки працював, як зазначено в рішенні суду, у приватних осіб.

На час звернення до суду з даним позовом матеріальний стан позивача змінився, дохід його став нерегулярним, оскільки він не працює.

А тому суд вважає, що за змістом ст.192 СК України наявні підстави для зміни розміру аліментів, що стягуються з ОСОБА_3 за рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року, в частці від заробітку (доходу) на розмір аліментів у твердій грошовій сумі.

Виходячи із вказаних у ст.182 СК України обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, суд вважає, що розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2на дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,слід визначити в твердій грошовій сумі в розмірі 750 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття.

При цьому суд вважає, що позивачем не доведено в судовому засіданні вимог щодо необхідності стягнення з нього в користь ОСОБА_2 аліментів в твердій грошовій сумі саме в розмірі 500 гривень щомісячно, в зв`язку з чим у цій частині позову слід відмовити.

Враховуючи все вищевказане та відповідно до вимог ч.1 ст. 88 ЦПК України суд вважає за необхідне відмовити відповідачці у стягненні з позивача судових витрат у розмірі 600 гривень за надання правової допомоги. При цьому суд враховує і те, що відповідачкою не надано суду розрахунок витрат на правову допомогу, як того вимагає Закон України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» та на що вказує п.48 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №10 від 17.10.2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах».

На підставі наведеного та керуючись ст.ст. 10, 60, 88, 213 - 215, 218, 292 ЦПК України, ст.ст.180-184, ст.192 СК України, суд,-

вирішив :

Позов задовольнити частково.

Змінити розмір аліментів, присуджених рішенням Збаразького районного суду Тернопільської області від 16 травня 2016 року, який підлягав стягненню з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, в користь ОСОБА_2 на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі половини усіх видів його доходів, однак не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку.

Визначити розмір аліментів, який підлягає стягненню з ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_3, уродженця ІНФОРМАЦІЯ_4, РНОКПП НОМЕР_1, в користь ОСОБА_2 на утримання малолітньої доньки ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі 750 гривень щомісячно до досягнення донькою повноліття.

В решті позову відмовити.

Дане рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області через Збаразький районний суд. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вказане рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

СУДДЯ : ГУДИМА І.В.