АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 552/4662/16-ц Номер провадження 22-ц/786/2707/16Головуючий у 1-й інстанції Яковенко Н.Л. Доповідач ап. інст. ОСОБА_1
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 жовтня 2016 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Полтавської області в складі:

Головуючого судді: Хіль Л.М.,

Суддів: Кузнєцової О.Ю., Мартєва С.Ю.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29 серпня 2016 року по справі за поданням старшого державного виконавця Київського відділу державної виконавчої служби міста Полтави Головного територіального управління юстиції у Полтавській області ОСОБА_3 про тимчасове обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України,-

В С Т А Н О В И Л А :

У серпні 2016 року старший державний виконавець Київського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3, за погодженням з начальником Київського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4, звернувся до суду із поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України.

В обґрунтування подання державний виконавець зазначив, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження ВП 52028081 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та держави на загальну суму 44373,09 грн. Державний виконавець зазначав, що боржник протягом тривалого часу ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями та рішеннями інших органів.

Незважаючи на вжиті до боржника заходи примусового виконання, а саме накладення арешту на майно та оголошення заборони на його відчуження, судове рішення ним не виконується. А тому, з метою недопущення уникнення боржником від відповідальності, державний виконавець просив задовольнити подання.

Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2016 року задоволено подання старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3 про тимчасове обмежання ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України до виконання зобовязань з виконання зведеного виконавчого провадження № ВП 52028081 про стягнення на користь юридичних осіб та держави коштів на загальну суму 44373,09 грн.

Не погодившись із вказаною ухвалою, її в апеляційному порядку оскаржив представник заявника адвокат ОСОБА_5 в інтересах боржника ОСОБА_2, в якій просить ухвалу скасувати та постановити нову, якою відмовити у задоволенні подання державного виконавця в повному обсязі.

Апелянт вважає ухвалу такою, що постановлена з порушенням норм процесуального права, вказуючи на те, що право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження у праві виїзду за кордон виникає лише у разі ухилення боржника від виконання, покладених на нього рішенням суду, зобов'язань, факт чого не був підтверджений належними доказами. Також посилався на те, що він частково сплачує заборгованість за судовим рішенням, але зважаючи на неможливість влаштуватися на роботу, виплати є непостійними.

Також ОСОБА_2 надав копії квитанцій на підтвердження того, що ним періодично здійснюються платежі в рахунок сплати аліментів.

Також апелянт вказав, що обмеження у праві виїзду за кордон лише позбавить його можливості поїхати в іншу країну та працевлаштуватись там й отримувати певні грошові кошти щоб мати можливість виконати зобов`язання за рішенням суду в інтересах стягувачів.

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи та доводи апелянта, приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення за наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 307 ЦПК України за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 312 ЦПК України, розглянувши скаргу на ухвалу суду першої інстанції, апеляційний суд змінює або скасовує ухвалу суду першої інстанції і постановляє ухвалу з цього питання, якщо воно було вирішено судом першої інстанції з порушенням норм процесуального права або при правильному вирішенні було помилково сформульовано суть процесуальної дії чи підстави її застосування.

Так, судом першої інстанції з матеріалів виконавчого провадження вірно встановлено та не заперечується сторонами, що на примусовому виконанні у відділі знаходиться зведене виконавче провадження ВП 52028081 про стягнення з ОСОБА_2 на користь юридичних осіб та держави на загальну суму 44373,09 грн. до складу якого входить:

ВП № 49613478 з виконання наказу №917/1607/15, виданого 02.11.2015 господарським судом Полтавської області про стягнення з ФОП ОСОБА_2 на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 30573,16 грн., яке відкрите постановою державного виконавця від 14.12.2015 ;

ВП № 4792.2253 з виконання вимоги № Ф-4003-25 У від 15.06.2015, виданої ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області заборгованості у розмірі 2471,87 грн.. яке відкрите постановою державного виконавця від 22.06.2015;

ВП № 48800639 з виконання наказу № 917/2258/14, виданого 06.01.2015 господарським судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Петро» заборгованості у розмірі 8772,05 грн., яке відкрите постановою державного виконавця від 23.09.2015;

ВП № 48132830 з виконання вимоги № Ф-19-23 П У виданого 30.06.2015 ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 1895,99 грн., яке відкрите постановою державного виконавця від 15.07.2015;

ВП № 48435714 з виконання вимоги № Ф-19-23 П У, виданого 04.08.2015 ДПІ у м. Полтаві ГУ ДФС у Полтавській області про стягнення з ОСОБА_2 заборгованості у розмірі 660,02 грн., яке відкрите постановою державного виконавця від 15.07.2015.

Задовольняючи подання, суд першої інстанції виходив з того, що в матеріалах справи достатньо доказів у підтвердження того, що ОСОБА_2 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, вжиті державним виконавцем заходи примусового виконання рішення суду позитивного результату не дали, а можливість боржника виїхати за межі території України може ускладнити, або унеможливити виконання судового рішення.

Проте, з таким висновок колегія суддів не може погодитися за наступних обставин.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України, порядок розв'язання спорів у цій сфері регулює Закон України «Про порядок виїзду з України та в'їзд в Україну громадян України».

Положеннями статті 6 цього Закону встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень, у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» та ст. 37-1 ЦПК України, зокрема у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Аналіз перелічених норм закону дає підстави стверджувати, що підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон є наявність невиконаних зобов'язань, але лише до моменту виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Необхідною умовою для застосування видів тимчасового обмеження у виїзді за кордон є встановлення факту умисного ухилення боржника - фізичної особи від виконання зобов'язань за рішенням суду.

Згідно з положеннями статей 10, 60 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається.

З урахуванням вимог ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником ОСОБА_2 рішення суду.

Державний виконавець вказує на невиконання у повному обсязі боржником ОСОБА_2 своїх зобов`язань, покладених на нього судовими рішеннями (зведене виконавче провадження ВП 52028081) у сумі 44373,09 грн.

Обґрунтовуючи підстави застосування обмеження боржника у праві виїзду за кордон, державний виконавець вказував на те, що заборгованість він тривалий час не погашає, при перевірці майнового стану боржника не виявлено майна, на яке може бути звернуто стягнення, при виході державного виконавця за місцем реєстрації боржника, останнього вдома не виявилось.

Боржником до матеріалів справи надано копії чеків на підтвердження того, що він періодично сплачує в недостатній кількості через брак коштів, на виконання судових рішень, грошові кошти (а.с. 46-49).

Спростувань таких доводів державний виконавець не надав.

У зв'язку з цим не знаходять свого підтвердження висновки суду щодо ухиляння боржника від виконання судового рішення.

З огляду на викладене вбачається, що державним виконавцем не доведено належним чином факт навмисного невиконання ОСОБА_2 рішення суду та свідомого ухиляння від виплати боргу.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що судом першої інстанції належним чином не перевірено наявності обґрунтованих підстав для обмеження ОСОБА_2 у праві виїзду за межі України, та висновку про задоволення апеляційної скарги і скасування ухвали Київського районного суду м. Полтави від 29 серпня 2016 року з постановленням нової, про відмову у задоволенні подання державного виконавця.

Керуючись п. 2 ч.2 ст.307, п. 2 ч. 1 ст. 312, 313, 314, 315, 377-1 ЦПК України, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 - задовольнити.

Ухвалу Київського районного суду м.Полтави від 29 серпня 2016 року про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні подання старшого державного виконавця Київського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_3, погодженого з начальником Київського ВДВС міста Полтави ГТУЮ у Полтавській області ОСОБА_4, про тимчасове обмеження у праві виїзду боржника ОСОБА_2 за межі України - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена протягом двадцяти днів шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий суддя : Л.М. Хіль

Судді: О.Ю. Кузнєцова

ОСОБА_6

З оригіналом згідно: ОСОБА_1