У х в а л а

20 вересня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Охрімчук Л.І., Гуменюка В.І., Романюка Я.М.,

розглянувши заяву публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові про перегляд Верховним Судом України рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року, клопотання про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень у справі за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу,

в с т а н о в и л а:

Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області рішенням від 19 лютого 2015 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року, позовні вимоги ОСОБА_4 задовольнив; стягнув з публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» (далі - банк) на користь позивача вклад у розмірі 20 тис. доларів США, що становило 317 тис. 388 грн 90 коп.; стягнув з відповідача в дохід держави 3 тис. 170 грн 74 коп. судового збору.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ ухвалою від 14 квітня 2016 року касаційну скаргу банку відхилила, рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року та ухвалу Апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року залишила без змін.

15 серпня 2016 року банк, за дорученням якого діє Прокіпчук О.І., звернувся до Верховного Суду України із заявою про перегляд рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року з передбачених пунктами 1, 4 частини першої статті 355 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) підстав: неоднакового застосування судом касаційної інстанції норм матеріального права, а саме статей 215, 216, 1059-1061 Цивільного кодексу України; невідповідності судового рішення суду касаційної інстанції викладеним у постановах Верховного Суду України висновкам щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

Обґрунтовуючи неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, банк посилається на ухвалу Верховного Суду України від 3 лютого 2010 року, ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 22 лютого 2012 року, 15 липня 2015 року, в яких, на його думку, по-іншому, ніж в оскаржуваному судовому рішенні, застосовано вказані норми матеріального права.

На підтвердження підстави перегляду вищевказаного судового рішення суду касаційної інстанції, передбаченої пунктом 4 частини першої статті 355 ЦПК України, заявник посилається на постанови Верховного Суду України від 29 січня, 2 липня, 29 жовтня 2014 року.

Водночас заявник порушує питання про поновлення строку для подання заяви про перегляд судових рішень, посилаючись на поважну причину його пропуску, а саме отримання ним з Єдиного державного реєстру судових рішень інформації щодо оскаржуваної ухвали суду касаційної інстанції.

Обговоривши вказане клопотання, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про його задоволення, оскільки причина пропуску строку подання заяви про перегляд судових рішень є поважною.

Перевіривши наведені в заяві доводи, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження необхідно відмовити з огляду на таке.

За положеннями пунктів 1, 4 частини першої статті 355 ЦПК України підставами для подання заяви про перегляд судових рішень у цивільних справах є: неоднакове застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, що спричинило ухвалення різних за змістом судових рішень у подібних правовідносинах; невідповідність судового рішення суду касаційної інстанції, про перегляд якого подано заяву, викладеному у постанові Верховного Суду України висновку щодо застосування у подібних правовідносинах норм матеріального права.

При цьому під судовими рішеннями у подібних правовідносинах слід розуміти такі рішення, де тотожними є предмети спору, підстави позову, зміст позовних вимог та встановлені судом фактичні обставини справи, а також наявне однакове матеріально-правове регулювання спірних правовідносин.

Постановляючи ухвалу від 14 квітня 2016 року, про перегляд якої порушує питання заявник, касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками про те, що між сторонами виникли договірні правовідносини за договорами банківського вкладу, які сторони підписали, а позивач вніс на депозитний рахунок банку кошти у розмірі 20 тис. доларів США, що підтверджується квитанціями з печаткою банківської установи та підписом уповноваженої особи банку, а тому відсутність реєстрації договору банківського вкладу і необліковування грошових коштів є невиконанням банком своїх обов'язків.

Разом з тим у судових рішеннях судів касаційної інстанції, наданих заявником для порівняння, містяться такі висновки:

- в ухвалі від 3 лютого 2010 року касаційний суд, направивши справу на новий розгляд до суду першої інстанції, указав на необхідність визначення характеру спірних правовідносин і правової норми, що підлягає застосуванню, а також надання правової оцінки наявним у матеріалах справи доказам;

- в ухвалі від 22 лютого 2012 року касаційний суд, залишивши в силі рішення суду першої інстанції, погодився з його висновком про те, що сторонами договір банківського вкладу не укладався; крім того, відсутній документ про внесення позивачкою грошових коштів до каси банку, а тому немає підстав для стягнення з банку на користь позивачки внесеного нею банківського вкладу та правових підстав покладення на банк відповідальності за шкоду, завдану неправомірними діями працівником банку під час виконання ним своїх службових обов'язків;

- в ухвалі від 15 липня 2015 року касаційний суд, залишивши судові рішення без змін, погодився з їх висновками про те, що позивачка не надала доказів про укладення з банком договору банківського вкладу.

Отже, порівняння наведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суди касаційної інстанції під час розгляду двох чи більше справ з тотожними предметами спору, підставами позову та аналогічними обставинами й однаковим застосуванням норм матеріального права у спірних правовідносинах дійшли протилежних висновків щодо заявлених вимог.

Крім того, відсутні й підстави для перегляду ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року у зв'язку з її невідповідністю викладеним у постановах Верховного Суду України від 29 січня, 2 липня, 29 жовтня 2014 року висновкам, оскільки судове рішення, про перегляд якого подано заяву, не суперечить зазначеним висновкам.

Ураховуючи наведене, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що в допуску справи до провадження Верховного Суду України необхідно відмовити.

Керуючись частиною четвертою статті 356, частиною другою статті 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а :

Клопотання публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові про поновлення строку подання заяви про перегляд судових рішень задовольнити.

Поновити публічному акціонерному товариству «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові строк подання заяви про перегляд Верховним Судом України рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року.

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом ОСОБА_4 до публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» про стягнення заборгованості за договорами банківського вкладу за заявою публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в особі філії публічного акціонерного товариства «Державний експортно-імпортний банк України» в м. Львові про перегляд Верховним Судом України рішення Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 19 лютого 2015 року, ухвали Апеляційного суду Львівської області від 10 грудня 2015 року та ухвали колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 14 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Л.І. Охрімчук
В.І. Гуменюк
Я.М. Романюк