Апеляційний суд Кіровоградської області
№ провадження 22-ц/781/1892/16 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Доповідач Фомічов С. Є.
УХВАЛА

Іменем України

20.09.2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Кіровоградської області у складі:

головуючого - Фомічова С.Є.

суддів - Гайсюка О.В.

ОСОБА_2

при секретарі - Яковлєвій Ю.Ю.

розглянула у відкритому судовому засіданні в місті Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП, за апеляційною скаргою ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року і

В С Т А Н О В И Л А :

У червні 2015 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулись в суд з позовом до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування», ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП.

В обґрунтування позову зазначили, що ОСОБА_6 08 год. 15 хв. 05 лютого 2015 року в м. Кіровограді по вул. Яновського, керуючи автомобілем НОМЕР_1, під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку в результаті чого допустив занос автомобіля на смугу зустрічного руху де допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF 699 державний номер ВА 0796 AI, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

ОСОБА_6 не виконав вимогу п. 12.1 Правил дорожнього руху України та вчинив правопорушення, що передбачене ст. 124 КУпАП.

Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, на той час неповнолітня, яка знаходилась в автомобілі ЗАТ TF 699 державний номер ВА 0796 AI, в якості пасажира отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, саден в лобній ділянці голови, синця в ділянці грудної клітини зліва, які згідно висновку експерта № 309 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Спричинені тілесні ушкодження потягли за собою необхідність відновлення стану здоров'я ОСОБА_4

В період з лютого 2015 року по сьогоднішній день під час лікування було витрачено на обстеження, а також придбання ліків згідно чеків, які збереглись 21040,90 грн., чеки на суму 8785,23 грн. до того ж велику кількість ліків купувались, але чеки не збереглись, те ж саме стосується і обстежень.

Крім цього зазначають, що і надалі ОСОБА_4 буде змушена відвідувати лікарів, і витрачати додаткові кошти на лікування. Для відновлення нервової системи наразі проходить курс лікування у Кіровоградській обласній дитячій лікарні, де знаходиться медична картка, копії якої долучає до матеріалів справи.

Стверджується, що окрім матеріальної шкоди було завдано і моральну шкоду неправомірними діями відповідача ОСОБА_6П, оскільки ОСОБА_4 зазнала фізичного болю, було завдане тілесних ушкоджень, було порушено нормальний спосіб життя, оскільки була змушена докладати додаткові зусилля для захисту своїх прав і для часткового відновлення свого здоров'я і змушена буде жити з наслідками вказаної травми. Перебувала на стаціонарному лікуванні та тривалий час і до сих пір змушена проходити додаткові обстеження й отримувати медичну допомогу. У зв'язку із отриманими травмами вона позбавлена можливості продовжувати активним спосіб життя, який був звичайним для неї до даної ДТП. Відчула на собі суттєве погіршення якості життя. Завдану моральну шкоду ОСОБА_4 оцінює у розмір 48947,96 грн.

ОСОБА_3, як матері дитини, також було завдано моральної шкоди через психологічний стрес, моральні хвилювання та страждання за здоров'я та життя своєї доньки постійно змушена була відлучатись з роботи, знаходити додатковий час, щоб вчинити дії пов'язані з необхідністю відновлення її здоров'я та догляду, постійному відвідуванню з нею лікарів , тому моральну шкоду вона оцінює в розмірі 5000грн.

Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_4 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП задоволені частково.

Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на користь ОСОБА_4 10520,45грн матеріальної шкоди та 526,02грн. моральної шкоди.

Стягнуто з приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» на користь ОСОБА_4 10520,45грн матеріальної шкоди та 526,02грн. моральної шкоди. В іншій частині вимог ОСОБА_4 до ПрАТ СК «ПЗУ Україна», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» та до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок ДТП відмовлено.

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_3 до ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» на користь ОСОБА_3 по 1550 грн. витрат на правову допомогу.

Стягнуто з ПрАТ СК «ПЗУ Україна», приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування» на користь держави по 551,20грн. судового збору.

Не погоджуючись з зазначеним рішенням суду першої інстанції ПрАТ СК «ПЗУ Україна» подало апеляційну скаргу в якій зазначає, що вказане рішення є незаконним та необґрунтованим, просить його скасувати та відмовити у задоволенні позовних вимог до ПрАТ СК «ПЗУ Україна».

В обґрунтування своїх вимог зазначає , що 02 вересня 2014 року між ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та ОСОБА_5 був укладений договір обовязкового страхування цивільно-правовової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АС/6941014. Застраховним за даним Полісом був транспортний засіб ЗАЗ TF 699, державний реєстраційний номер НОМЕР_2.

05 лютого 2015 року сталося дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ВАЗ-21063 державний номер НОМЕР_3, під керуванням ОСОБА_6 та транспортного засобу ЗАЗ TF 699 державний номер ВА 0796 AI, під керуванням ОСОБА_5, внаслідок якої пошкоджено транспортні засоби та отримано пошкодження ОСОБА_4 Відповідно до постанови Кіровоградського районного суду Кіровоградської області від 08 травня 2015 року по справі № 390/857/15-ц ОСОБА_6 визнано винним у вчинені правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Враховуючи зазначене ОСОБА_5 не є винним у дорожньо-транспортній пригоді, а тому ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має підстав для виплати страхового відшкодування в даному випадку.

ОСОБА_3 та ОСОБА_4 рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року не оскаржували.

Представники ПрАТ СК «ПЗУ Україна», Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Дім страхування», а також ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у судове засідання не зявились. Про час та місце розгляду справи повідомлені у встановленому статтею 76 ЦПК України порядку, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення їм поштових відправлень із судовими повістками, в судове засідання не з'явилися. Враховуючи положення ч.2 ст.305 ЦПК України, згідно з якою неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи, колегія суддів вирішила розглянути справу при даній явці.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення позивача ОСОБА_4 та її представника ОСОБА_7, які заперечували проти доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду у встановлених статтею 303 ЦПК України межах, а також обґрунтованість доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що передбачених законом підстав для її задоволення немає.

Судом встановлено, що ОСОБА_6 08 год. 15 хв. 05 лютого 2015 року в м. Кіровограді по вул. Яновського, керуючи автомобілем НОМЕР_4, під час руху не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожню обстановку, в результаті чого допустив занос автомобіля на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем ЗАЗ TF 699, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, який рухався в зустрічному напрямку. Внаслідок пригоди обидва автомобілі отримали механічні пошкодження.

Під час дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_4, яка знаходилась в автомобілі ЗАЗ TF 699, державний реєстраційний номер НОМЕР_2, в якості пасажиру отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струсу головного мозку, саден в лобній ділянці голови, синця в ділянці грудної клітини зліва, які згідно висновку експерта № 309 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Згідно наданих чеків позивачами витрачено на обстеження та придбання ліків згідно чеків, які збереглись 21040,90 грн. (а. с.7-12 ) .

Вина ОСОБА_6 підтверджується постановою Кіровоградського районного

суду Кіровоградської області від 08.05.2015 року (а. с. 21).

Відповідно до ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно до положень ст.1166 ЦК України майнова шкода відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, крім того, єдиною підставою для цивільно-правової відповідальності за завдання шкоди є правопорушення, що включає, як складові елементи: шкоду, протиправне діяння особи, котра її завдала, причинний зв'язок між ними, а також вину заподіювача шкоди.

Відповідно до ч. 2 ст. 1188 ЦК України, якщо внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки було завдано шкоди іншим особам, особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини.

Частиною 1 ст.1190 ЦК України передбачено, що особи, спільними діями або бездіяльністю яких було завдано шкоди, несуть солідарну відповідальність перед потерпілим.

Зазначена позиція висловлена в пункті 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» роз'яснено, що суди мають розрізняти випадки, коли внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки шкоди завдано самим володільцям цих джерел, від випадків, коли шкоди завдано іншим особам (наприклад, пасажирам, пішоходам). У цьому випадку особи, які спільно завдали шкоди, зобов'язані її відшкодувати незалежно від їхньої вини (частина друга статті 1188 ЦК).

Судом також встановлено, що на момент, як сталася дорожньо-транспортна пригода обидва транспортні засоби, за участю яких сталась дорожньо-транспортна пригода, в результаті якої ОСОБА_4 було завдано шкоди, були застраховані в ПрАТ СК «ПЗУ Україна» та в Приватному акціонерному товаристві «Страхова компанія «Дім страхування».

Відповідно до вимог ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та ст. 1194 ЦК України при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цимЗаконом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Статтею 23 вищезазначеного Закону передбачено, що шкодою, заподіяною життю та здоров'ю потерпілого у результаті дорожньо-транспортної пригоди, є шкода (в тому числі моральна шкода), пов'язана: з лікуванням потерпілого; з тимчасовою втратою працездатності потерпілим; із стійкою втратою працездатності потерпілим; моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я.

Згідно п. 36.3 обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі якщо відповідальними за заподіяння неподільної шкоди взаємоповязаними, сукупними діями є декілька осіб, розмір страхового відшкодування за кожну з таких осіб визначається шляхом поділу розміру заподіяної шкоди на кількість таких осіб.

Враховуючи наведене колегія суддів судової палати Апеляційного суду вважає, що суд першої інстанції прийшов до обґрунтованого висновку, що оскільки внаслідок ДТП, вчиненої кількома джерелами підвищеної небезпеки, завдано шкоду третій особі пасажиру ОСОБА_4 обидві страхові компанії відшкодовують матеріальну та моральну шкоду ( в межах ліміту). Посилання представника ПрАТ СК «ПЗУ Україна» на те, що ОСОБА_5 не є винним у дорожньо-транспортній пригоді, а тому ПрАТ СК «ПЗУ Україна» не має підстав для виплати страхового відшкодування в даному випадку не відповідає нормам Закону.

Відповідно до ч.1 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування.

Згідно до ч.1, ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з ушкодженням здоров'я. Частиною З вказаної статті передбачено відшкодування моральної шкоди грішми.

Моральна шкода підлягає компенсації грішми, іншим майном або в інший спосіб (наприклад, шляхом публічного вибачення) незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та її розміру.

Відповідно до положень ст.ст.10, 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести суду ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

За таких обставин колегія суддів судової палати апеляційного суду дійшла до висновку, що доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Під час перевірки матеріалів справи колегією суддів не встановлено порушень судом першої інстанції норм процесуального права, що призвели до неправильного вирішення справи.

Суд ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, відповідно до наданих доказів, по суті правильне, що згідно положень ст.308 ЦПК України є підставою для відхилення апеляційної скарги і залишення рішення суду першої інстанції без змін.

Керуючись ст.ст. 209, 303, 307, 308, 313-315 ЦПК України, колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Кіровоградської області, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ПрАТ СК «ПЗУ Україна» відхилити.

Рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 30 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий:

Судді: