Ухвала

іменем україни

29 вересня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Мазур Л.М., Попович О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Воловецької районної ради Закарпатської області, третя особа - головне управління державної казначейської служби України, про стягнення заборгованості, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У квітні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, в якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість за листками непрацездатності з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми у розмірі 105 231,93 грн та 6 400 грн у рахунок відшкодування завданої моральної шкоди.

Позов мотивовано тим, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 грудня 2009 року, залишеною без змін ухвалою Львівського апеляційного адміністративного суду від 18 листопада 2010 року, Воловецьку районну раду зобов'язано провести нарахування та оплату йому згідно листків непрацездатності від 13 травня 2009 року, 22 травня 2009 року, 09 червня 2009 року, 12 червня 2009 року, 11 серпня 2009 року, 12 серпня 2009 року, 20 вересня 2009 року, 20 жовтня 2009 року. 24 грудня 2010 року судом було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, однак на час пред'явлення позову рішення суду відповідачем не виконано. З урахуванням вказаного позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за листками непрацездатності з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення та три проценти річних від простроченої суми, нараховану за період з 22 квітня 2009 року по 31 грудня 2011 року.

У подальшому позивач зменшив позовні вимоги, оскільки відповідач повернув частину боргу, та остаточно просив стягнути 21 535,44 грн.

Рішенням Ужгородського міськрайонного суду від 27 січня 2016 року позов задоволено. Стягнуто з відповідача на користь позивача заборгованість за листками непрацездатності у розмірі 21 535,44 грн.

Ухвалою апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року рішення суду першої інстанції скасовано, провадження у справі закрито.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно відхилити, а оскаржувану ухвалу апеляційного суду залишити без змін.

У пункті 2 ч. 1 ст. 205 ЦПК України визначено, що суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Позовні вимоги ОСОБА_4 обґрунтовував тим, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 15 грудня 2009 року Воловецьку районну раду зобов'язано провести нарахування та оплату йому згідно з листками непрацездатності від 13 травня 2009 року, 22 травня 2009 року, 09 червня 2009 року, 12 червня 2009 року, 11 серпня 2009 року, 12 серпня 2009 року, 20 вересня 2009 року, 20 жовтня 2009 року. 24 грудня 2010 року судом було видано виконавчий лист та відкрито виконавче провадження, однак на час пред'явлення позову рішення суду відповідачем не виконано, а тому він просив суд стягнути з відповідача три проценти річних у зв'язку з несвоєчасним виконанням грошового зобов'язання та відшкодувати завдану моральну шкоду.

Із матеріалів справи вбачається, що постановою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 23 травня 2013 року задоволено адміністративний позов ОСОБА_4 та стягнуто з Воловецької районної ради на його користь суму боргу за рішенням суду згідно з виконавчими листами з урахуванням встановленого індексу інфляції та трьох процентів річних у розмірі 105 231,93 грн та 6400 грн на відшкодування завданої моральної шкоди. Сума боргу була нарахована за період з 22 квітня 2009 року по 31 грудня 2011 року.

З урахуванням вказаного, колегія суддів вважає, що апеляційний суд обґрунтовано закрив провадження у справі, оскільки вказаною постановою суду вже було вирішено спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Зменшення розміру позовних вимог зі 105 231,93 грн до 21 535,44 грн у даному випадку не змінює тотожності позовів, оскільки предмет та підстава позову залишилися незмінними.

З урахуванням вказаного апеляційний суд, дослідивши усі наявні у справі докази в їх сукупності та надавши їм належну оцінку, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, постановив законну і обґрунтовану ухвалу.

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Ухвалу апеляційного суду Закарпатської області від 02 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Колегія суддів:Т.О. Писана Л.М. Мазур О.В. Попович