АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1122/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 27 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» на рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6», ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним, -

в с т а н о в и л а :

У вересні 2015 року ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» звернувся в суд з позовом до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором.

В обґрунтування своїх вимог посилався на те, що 24 вересня 2007 року між ПАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 було укладено кредитний договір № U075 за умовами якого ОСОБА_6 надав ОСОБА_9 кредит в сумі 16600 доларів США зі сплатою 13 % річних з кінцевим терміном повернення - 22.09.2017 року. Додатковим договором № 3 від 19.05.2009 року плата за користування кредитом була змінена на 17 % річних.

Банк взяті на себе зобов»язання за кредитним договором виконав в повному обсязі. ОСОБА_9 від виконання зобов'язань ухиляється, тому заборгованість за кредитним договором на момент звернення позивача до суду становить 703375 грн. 14 коп., що складається з: 14278,82 доларів США - кредит; 13756,62 доларів США - відсотки (всього заборгованість за тілом та відсотками по кредиту складає 28035,44 доларів США, що за курсом НБУ станом на 28.07.2015 року, який дорівнює 22,039591 грн. за 1 долар США, складає 617889 грн. 63 коп.); 4539 грн. 66 коп. - комісії за РО; 80945 грн. 85 коп. - штраф/пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

24 вересня 2007 року між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» та ОСОБА_7 був укладений іпотечний договір № б/н, посвідчений державним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований за № 4337. Предметом даного договору іпотеки є житловий будинок з прибудовами загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с.Родниківка, вул.Чуйкова,18, розташований на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,0883 га., який належить іпотекодавцю на праві власності.

24.09.2007 року на вищевказане майно накладено заборону відчуження нерухомого майна.

У зв'язку з неналежним виконанням ОСОБА_9 зобов"язань за кредитним договором у ПАТ «ВіЕйБі Банк» виникає право звернути стягнення на предмет іпотеки, яке належить іпотекодавцю, шляхом набуття права власності на предмет іпотеки.

Просив в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_9 звернути стягнення на належний на праві приватної власності ОСОБА_7 житловий будинок з прибудовами загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою Черкаська область, Уманський район, с. Родниківка, вул. Чуйкова, 18 розташований на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,0883 га., шляхом визнання права власності на вказану нерухомість за ПАТ « Всеукраїнський ОСОБА_6», що є предметом іпотеки відповідно до іпотечного договору від 24 вересня 2007 року посвідченого приватним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори за номером 4337.

У січні 2016 року ОСОБА_8 подала до суду зустрічний позов до ПАТ «ВіЕйБі Банк», ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним.

Свої вимоги обгрунтовувала тим, що 22.01.2016 року ухвалою суду її було залучено в якості третьої особи до участі в розгляді справи за позовом ПАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором.

Вказує, що зазначену земельну ділянку було придбано ОСОБА_7 разом з нею перебуваючи у зареєстрованому шлюбі, на якій в період шлюбу ними було збудовано житловий будинок. Таким чином, нерухоме майно - житловий будинок та земельна ділянка по вул.Чуйкова,18, с.Родниківка, Уманського району Черкаської області на момент передачі їх в іпотеку, являлось спільним майном подружжя ОСОБА_7 та ОСОБА_8

Кредитним договором та іпотечним договором передбачено зобов'язання ОСОБА_9, а також її та ОСОБА_7, як майнових поручителів, повернути кредит в розмірі 16600 доларів США та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в розмірі 13,00 % річних.

Крім того, на час укладення іпотечного договору в будинку №18 по вул.Чуйкова, с.Родниківка, Уманського району проживав її малолітній син ОСОБА_11, ІНФОРМАЦІЯ_1, однак дозволу на цей правочин від органу опіки та піклування Уманської райдержадміністрації отримано не було.

Вважає, що іпотечний договір укладено з чисельними порушеннями закону, а тому просила визнати недійсним договір іпотеки від 24.09.2007 року на житловий будинок загальною площею 125,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0883 га, що розташовані по вул. Чуйкова, 18 с. Родниківка, Уманського району, Черкаської області укладеного між ВАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» правонаступником якого є ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» та ОСОБА_7 Виключити з державного реєстру іпотек запис в реєстрі про реєстрацію договору іпотеки № 4337 від 24.09.2007 року житловий будинок загальною площею 125,9 кв.м. та земельну ділянку площею 0,0883 га. що розташовані по вул. Чуйкова, 18 с. Родниківка, Уманського району, Черкаської області.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року в задоволенні позовних вимог ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором та в задоволенні зустрічного позову ОСОБА_8 до ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6», ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним відмовлено повністю.

Не погоджуючись з вищевказаним рішенням суду ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» подав апеляційну скаргу, в якій вказує, що рішення суду ухвалено з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що суд не повно зясував усі фактичні обставини справи та не дослідив і не надав належної оцінки наявним в матеріалах справи доказам, не сприяв повному, обєктивному та неупередженому розгляду справи. Просить рішення суду в частині відмови в задоволенні позову ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6» про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок, що знаходиться в с. Родниківка, вул.. Чуйкова, 18, Уманського району, Черкаської області скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким позовні вимоги задовольнити. В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Інші особи апеляційні скарги на рішення суду не подавали.

Заслухавши осіб, які з»явились в судове засідання, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених в суді першої інстанції, судова колегія приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення виходячи із наступних підстав.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обгрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам оскаржуване рішення суду не відповідає.

Відмовляючи в задоволенні позову ВАТ «ВіЕйБі Банк» до ОСОБА_7 про звернення стягнення на предмет іпотеки суд першої інстанції виходив з того, що оскільки рішенням суду від 23.04.2012 року з ОСОБА_9 було достроково стягнуто заборгованість за кредитним договором, зобов»язання за кредитним договором є припиненими, а тому і вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки також не підлягає задоволенню. Також суд вказував, що позов не підлягає задоволенню і з тих підстав, що законної сили рішення про стягнення заборгованості з ОСОБА_9 набрало 17.07.2012 року, даний позов був направлений на адресу суду 28.08.2015 року, тобто поза межами строку позовної давності.

З такими висновками суду колегія суддів погодитись не може із наступних підстав.

Із матеріалів справи вбачається, що 24 вересня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 був укладений кредитний договір № U075, відповідно до якого банк надав останній кредит в сумі 16 600,00 доларів США зі сплатою відсотків за користування ним - 13 % річних, строком до 22 вересня 2017 року (а.с.7-14).

Відповідно до п.2.5.1. договору позичальник зобов'язується щомісячно до дати, встановленої в графіку, поповнювати свій поточний рахунок шляхом внесення готівкових коштів через касу банку та безготівковим перерахуванням, у сумі не менше суми чергового погашення відповідної частини кредиту, процентів та інших виплат, встановлених в графіку.

Згідно п.4.5. договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату відсотків, позичальник сплачує штраф у розмірі 20,00 %, від суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів.

23 червня 2008 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 укладено додатковий договір до кредитного договору № U075 від 24 вересня 2007 року, відповідно до якого сторони досягли згоди внести до тексту кредитного договору положення № 1.1., 1.2.

19 травня 2009 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 укладено додатковий договір №2 до кредитного договору № U075 від 24 вересня 2007 року, відповідно до якого сторони домовились викласти пункт 2.1.1.3. кредитного договору в новій редакції.

19 травня 2009 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 укладено додатковий договір №3 до кредитного договору № U075 від 24 вересня 2007 року, щодо кредитних канікул.

26 червня 2009 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_9 укладено додатковий договір №4 до кредитного договору № U075 від 24 вересня 2007 року відповідно до умов якого сторони домовилися викласти у новій редакції адресу та банківські реквізити сторін.

На виконання вимог п. 1.5 кредитного договору 24 вересня 2007 року між ВАТ «ВіЕйБі Банк» та ОСОБА_7 був укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Уманської районної державної нотаріальної контори ОСОБА_10 та зареєстрований за № 4337. Предметом даного договору іпотеки є житловий будинок з прибудовами загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с.Родниківка, вул.Чуйкова,18, та земельна ділянка розміром 0,0883 га. надана для обслуговування та будівництва житлового будинку в с. Родниківка, по вул. Чуйкова, 18, Уманського району, Черкаської області, кадастровий номер :01:001:1256, які належать іпотекодавцю на праві власності /а.с. 36 т. 1 п. 2.2. Договору іпотеки/.

24.09.2007 року на вищевказане майно накладено заборону відчуження нерухомого майна.

Згідно п.п.7.1., 7.2. іпотечного договору в разі порушення позичальником зобов'язання за кредитним договором чи іпотекодавцем зобов'язань за цим договором, а також інших обов'язків іпотекодавця/позичальника, іпотекодержатель (банк) має право вимагати дострокового виконання зобов'язання, а в разі його невиконання - звернення стягнення на предмет іпотеки.

Відповідно до п.6.3. іпотечного договору іпотекодержатель вправі задовольнити за рахунок предмета іпотеки свої вимоги, передбачені кредитним договором та іпотечним договором у повному обсязі.

Згідно із ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов»язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. У відповідності до ч. 1 та 3 ст. 149 ЦК України позичальник зобов»язаний повернути позикодавцеві позику /грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем/ у строк та в порядку, що встановлені договором.

Позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок або реального повернення коштів позикодавцеві.

Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом.

Виходячи із системного аналізу ст.ст. 525, 526, 599, 611 ЦК України, змісту кредитного договору, правильним буде висновок про те, що наявність судового рішення про задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником, не припиняє правовідносини сторін кредитного договору та не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов»язання й не позбавляє права на отримання штрафних санкцій, передбачених умовами договору та ЦК України.

Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про те, що зобов»язання за кредитним договором при наявності рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23.04.2012 року є припиненими є таким, що суперечить нормам діючого законодавства, оскільки із матеріалів справи вбачається, що вказане рішення до даного часу є невиконаним.

Відповідно до ст. 257 ЦК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права та інтересу.

Подаючи заяву про застосування строків позовної давності ОСОБА_8 посилається на рішення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ та позицію Верховного Суду України /а.с. 121-122 т. 1/ про те, що якщо умовами договору передбачені окремі самостійні зобов»язанн, які передбачають обов»язок боржника повертати борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов»язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже і початок перебігу позовної давності за кожен черговий платіж починається з моменту порушення строку його виконання. А також вказує на те, що рішення суду про стягнення заборгованості з ОСОБА_9 набрало законної сили 17.07.2012 року. З цієї дати ОСОБА_6 ніяких вимог щодо звернення стягнення на предмет іпотеки не заявляв і подав заяву тільки 27.08.2015 року, тобто поза межами позовної давності.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про заставу», ст. 1, 11 Закону України «Про іпотеку» майновий поручитель є заставодавцем або іпотекодавцем., який відповідає перед заставодержателем/іпотекодержателем за виконання боржником основного зобов»язання винятково в межах вартості предмета іпотеки. Відповідно до ст. 546 ЦК України застава /іпотека/ та порука є різними видами забезпечення, а тому норми, що регулюють поруку, не застосовуються до правовідносин кредитора з майновим поручителем.

Колегія суддів вважає, що правові позиції на які посилається ОСОБА_8 в своїй заяві про застосування наслідків пропуску строків позовної давності та її представник /в ході розгляду справи апеляційним судом/ не підлягають застосуванню до даних правовідносин, а саме до вимог кредитора про звернення стягнення на предмет іпотеки, оскільки підлягають застосуванню до вимог кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов кредитного договору визначено періодичними щомісячними платежами.

А тому колегія суддів вважає, що висновок суду першої інстанції про звернення Банку до суду з даним позовом поза межами строку позовної давності є таким що не ґрунтується на законі, оскільки із матеріалів справи вбачається, що ні строк дії кредитного договору, ні строк дії договору іпотеки не закінчилися, а розрахунок судом першої інстанції строку позовної давності саме з дати 17.07.2012 року, тобто з дня набрання законної сили рішенням суду про стягнення з ОСОБА_9 заборгованості за кредитним договором, на що посилається в своїй заяві і ОСОБА_8 - є таким, що не ґрунтується на законі.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 23 квітня 2012 року стягнуто з ОСОБА_12 на користь ПАТ «ВіЕйБі Банк» заборгованість за кредитним договором № U075 від 24 вересня 2007 року в сумі 165745 грн. 82 коп. Дане рішення залишене в силі ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 17 липня 2012 року і до даного часу є невиконаним.

При зверненні до суду позивач вказує, що станом на момент звернення, тобто станом на вересень 2015 року за кредитним договором укладеним з ОСОБА_9 рахується заборгованість в загальній сумі 703 375 гривень. 16.06.2016 року позивачем подані додаткові пояснення, з яких вбачається, що за виключенням суми заборгованості стягнутої рішенням суду від 23.04.2012 року, станом на 21.08.2015 року заборгованість за кредитним договором становить 205 414 гривень 07 копійок, в тому числі заборгованість по відсотках в сумі 8 444, 02 дол. США, заборгованість за комісією в сумі 2 464 гривні 56 копійок та штраф за несвоєчасне погашення кредиту в сумі 16 921 гривня 26 копійок.

Тобто, враховуючи наявність невиконаного рішення суду від 23.04.2012 року, заборгованість за кредитним договором станом на момент звернення Банку до суду виходячи із наведеного розрахунку в додаткових поясненнях становить 371 159 гривень 89 копійок /165 745, 82 грн +205 414,07 грн/, а не 639 106 гривень 53 копійки, як вказує ОСОБА_6, оскільки при визначенні даної суми заборгованості Банком не було враховано, що частина заборгованості за кредитним договором уже стягнута рішенням суду від 23.04.2012 року і перерахунку за новим курсом дол. США станом на день звернення з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки - не підлягають.

Інший розрахунок заборгованості за кредитним договором в матеріалах справи відсутній і іншими учасниками процесу, крім Банку, не надавався.

Відповідно до роз»яснень викладених в п.39 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, від 30.03.2012, № 5 "Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин" з урахуванням положень частини третьої статті 33, статті 36, частини першої статті 37 Закону України "Про іпотеку" іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов'язання.

У зв'язку з наведеним необхідно виходити з того, що з урахуванням цих норм права не виключається можливість звернення стягнення на предмет іпотеки в такий спосіб і набуття іпотекодержателем права власності на нього за рішенням суду, оскільки цими нормами передбачено задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, яке ототожнюється зі способом звернення стягнення, якщо його передбачено договором. Тому в разі встановлення такого способу звернення стягнення на предмет іпотеки в договорі іпотекодержатель на підставі частини другої статті 16 ЦК України має право вимагати застосування його судом.

Відповідно до п. 7.3 Договору іпотеки укладеного з ОСОБА_7 в забезпечення виконання кредитного договору укладеного з ОСОБА_9, іпотекодержатель має право на свій розсуд обрати порядок звернення стягнення на предмет іпотеки в межах передбачених п. 7.2 цього Договору.

П. 7.4 передбачено, що сторони договору домовилися про те, що Іпотекодержатель має право звернути стягнення на майно в позасудовому порядку згідно із Договором про задоволення вимог Іпотекодержателя, яким вважається наступне застереження у цьому Договорі шляхом: п.7.4.1. переходу до Іпотекодержателя права власності на Предмет іпотеки в рахунок виконання зобов»язання згідно з цим застереженням про задоволення вимог Іпотекодержателя відповідно до наведених вище умов. Даним пунктом також передбачено, що у випадку набуття Іпотекодержателем права звернення стягнення на предмет іпотеки Іпотекодавець підписанням цього Іпотечного договору підтверджує свою згоду на передачу у власність Іпотекодержателю Предмета іпотеки. Іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки Предмета іпотеки суб»єктом оціночної діяльності, якого обирає Іпотекодержатель для здійснення такої оцінки /а.с. 42 т. 1 арк. № 5 Договору іпотеки/.

Відповідно до Звіту про незалежну оцінку нерухомого майна виконаним ТОВ «Кредитне брокерське агентство» на замовлення ПАТ «Всеукраїнський ОСОБА_6 банк» 09.02.2016 року ринкова вартість жилого будинку без урахування ПДВ становить 298 000 гривень.

Інші дані про вартість іпотечного майна, а саме житлового будинку в с. Родниківка, вул. Чуйкова, 18, Уманського району, Черкаської області на момент звернення стягнення на предмет іпотеки в матеріалах справи відсутні, іншими учасниками не надавались.

Враховуючи, що в Договорі іпотеки укладеному з ОСОБА_7 в забезпечення виконання зобов»язання за кредитним договором укладеним з ОСОБА_9 передбачений такий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, як набуття права власності на нього Банком, колегія суддів вважає, що рішення суду в частині відмови у зверненні стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок в с.Родниківка, вул.Чуйкова,18, Уманського району, Черкаської області, який є предметом іпотеки підлягає скасуванню з ухваленням в цій частині нового рішення про задоволення позовних вимог.

В іншій частині рішення суду сторонами не оскаржувалось, а тому його необхідно залишити без змін.

Відповідно до вимог ст.309 ЦПК України підставою для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення є порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Оскільки при ухваленні оскаржуваного рішення судом першої інстанції були неправильно застосовані норми матеріального права та порушені норми процесуального права, відповідно до положень ст. 309 ЦПК України, рішення суду необхідно змінити.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» задовольнити.

Рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 17 лютого 2016 року по справі за позовом публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_8 до публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6», ОСОБА_7 про визнання договору іпотеки недійсним змінити, скасувавши його в частині відмови в позові публічному акціонерному товариству «Всеукраїнський ОСОБА_6» до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки, а саме на житловий будинок з прибудовами загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою Черкаська область, Уманський район, с. Родниківка, вул. Чуйкова, 18 розташований на приватизованій земельній ділянці, розміром 0,0883 га. в рахунок заборгованості за кредитним договором.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким позовні вимоги публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_6» до ОСОБА_7, третя особа: ОСОБА_8 про звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок заборгованості за кредитним договором задовольнити частково.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № U075 від 24 вересня 2007 року укладеного між публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_6» та ОСОБА_9 в сумі 371 159 гривень 89 копійок перед публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_6» звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме на нерухоме майно житловий будинок з прибудовами «А» загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с Родниківка, вул. Чуйкова,18, розташований на приватизованій земельній ділянці розміром 0,0883 га шляхом передачі іпотекодержателю права власності на житловий будинок з прибудовами «А», загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с Родниківка, вул. Чуйкова,18.

Визнати за публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський ОСОБА_6» право власності на житловий будинок з прибудовами «А», загальною площею 125,9 кв.м., житловою площею 53,5 кв.м., що знаходиться за адресою: Черкаська область, Уманський район, с Родниківка, вул. Чуйкова,18.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :