Справа № 464/486/11 Головуючий у 1 інстанції: Мичка Б.Р.
Провадження № 22-ц/783/5974/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 О. М.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 грудня 2016 року м. Львів

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Львівської області у складі: головуючого судді: Ванівського О.М.,

суддів: Цяцяка Р.П., Шеремети Н.О.,

при секретарі: Цапові П.М.,

за участю: представника апелянта - ОСОБА_2 ОСОБА_3,

позивача - ОСОБА_4,

представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6,

відповідача - ОСОБА_7,

розглянувши заяву представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 про відмову від апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2007 року ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом до Обласного комунального підприємства Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» (далі - ОКП ЛОР «БТІ та ЕО») про визнання права власності. В обґрунтування позову зазначав, що його батько ОСОБА_8 був членом житлово-будівельного кооперативу №172 (далі - ЖБК). 23 вересня 1985 року відкрилася спадщина після смерті ОСОБА_8 на паєнагромадження у ЖБК № 172 у розмірі 3 290 крб. на квартиру АДРЕСА_1 (в подальшому „спірна квартира). 25 березня 1986 року на його, позивача, імя було видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/2 паєнагромадження у ЖБК №172.

Посилаючись на те, що жодного документа про право власності на спірну квартиру не видавалося, протягом 21 року після смерті батька інші спадкоємці із вимогами щодо спадкового майна не зверталися, оскільки інших спадкоємців немає, в силу обєктивних причин ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» не може видати йому свідоцтво про право власності, позивач просив зобовязати ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» здійснити реєстрацію за ним права власності на спірну квартиру та видати реєстраційне посвідчення (т.1, а.с. 2).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 05 липня 2007 року зобовязано Львівське обласне комунальне підприємство Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки зареєструвати за ОСОБА_4 право власності на квартиру АДРЕСА_1 (т.1, а.с. 16-17).

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13 серпня 2007 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 05 липня 2007 року за заявою ОСОБА_9 було переглянуто на підставі ст.361 ЦПК України та скасовано (т.1, а.с. 36).

Рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 19 лютого 2008 року у позові ОСОБА_4 про визнання права власності відмовлено (т.1, а.с. 101-102).

Ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 22 травня 2008 року рішення Сихівського районного суду м. Львова від 19 лютого 2008 року скасовано, справу направлено на новий розгляд до суду першої інстанції (т.1, а.с. 164-165).

У липні 2008 року третя особа ОСОБА_5 звернулася до суду із самостійними вимогами до ОСОБА_4, ОСОБА_9, ОСОБА_7, ОКП ЛОР «БТІ та ЕО», у якому з урахуванням уточнень до позову, просила: зобов'язати ОСОБА_4 виконати умови п. 11 укладеного між ними договору купівлі-продажу квартири АДРЕСА_1 від 02 серпня 2007 року, а саме: звільнити спірну квартиру від речей домашньої обстановки та вжитку, зняти із реєстрації усіх зареєстрованих у ній осіб; визнати ОСОБА_9 і ОСОБА_7 такими, що втратили право користування спірним житлом, виселити їх із квартири та зняти із реєстрації за указаною адресою; визнати її добросовісним набувачем спірної квартири та вселити до житла. Також просила відшкодувати їй вартість витрат на правову допомогу у розмірі 20 000 грн. Позов обгрунтовано тим, що договір оформлений нотаріально, зареєстровано право власності, вона є добросовісним набувачем (т.1, а.с. 196-198).

У березні 2010 року ОСОБА_9 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_5 та ОСОБА_4 про: визнання недійсним договору купівлі-продажу спірної квартири, укладеного між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 02 серпня 2007 року, витребування квартири із незаконного володіння.

В обґрунтування своїх позовних вимог ОСОБА_9 зазначав, що після смерті його брата ОСОБА_8 спадщина відкрилася лише на паєнагромадження, були видані свідоцтва про право на спадщину по 1/2 частки паєнагромадження на імя сина ОСОБА_8 ОСОБА_4 та матері ОСОБА_10 Матір ОСОБА_4 у звязку із неповноліттям останнього отримала вартість 1/2 частки паєнагромадження. Членом ЖБК стала ОСОБА_10 Із 21 лютого 1992 року він, ОСОБА_9, є членом ЖБК, повністю вніс пайовий внесок за квартиру та є її власником, зареєстрований та проживає у квартирі, сплачує відповідні платежі за комунальні послуги.

Рішення суду, на підставі якого ОСОБА_4 продав спірну квартиру ОСОБА_5, скасовано. ОСОБА_5 перед оформленням договору відчуження квартиру не оглядала, жодного разу в квартиру не приходила, комунальні послуги не сплачує. Посилаючись на те, що договір відчуження квартири порушує його права та інтереси, квартира вибула із його володіння поза його волею, ОСОБА_9 просив задовольнити позов (т.2, а.с. 2-6).

У квітні 2011 року ОСОБА_4 звернувся із позовом до ОСОБА_9, ОСОБА_7 і Житлово-будівельного кооперативу № 172 про визнання протиправними та нечинними рішення загальних зборів ЖБК №172 від 27 грудня 1985 року (протокол № 6) про прийняття до членів кооперативу його бабусі ОСОБА_10 та рішення від 21 лютого 1992 року (протокол № 16) про прийняття у члени кооперативу ОСОБА_9 Зазначав, що ОСОБА_10 не проживала у м. Львові, не перебувала на обліку осіб, які мають намір вступити до житлово-будівельного кооперативу, рішення було прийнято до спливу шестимісячного строку після відкриття спадщини після смерті ОСОБА_8, що свідчить про незаконність набуття ОСОБА_10 членства у кооперативі та, як наслідок, неправомірність передачі нею паю ОСОБА_9 (т.3, а.с. 2-3).

Ухвалою Сихівського районного суду м. Львова від 13 травня 2011 року заявлені позовні вимоги обєднані в одне провадження (т.3, а.с. 15).

Оскаржуваним рішенням Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року у задоволенні вимог ОСОБА_4 та ОСОБА_5 відмовлено. Позов ОСОБА_9 задоволено частково. Визнано недійсним договір купівлі-продажу спірної квартири, укладений між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 02 серпня 2007 року.

У задоволенні вимоги про витребування квартири із незаконного володіння відмовлено (т.4, а.с. 253-261).

Оскаржуване рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року оскаржила ОСОБА_2, яка не брала участь у справі.

В апеляційній скарзі, зазначає, що рішення суду є незаконним та необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права. Вважає, що судом першої інстанцій невірно встановлено коло фактичних обставин, які мають істотне значення для правильного вирішення справи, що в свою чергу призвело до поверхневого вирішення спору, а саме чи є особа, що звертається до суду належним позивачем, тому що як випливає з повідомлень ЖБК №172 та Львівської міської ради (Третіх осіб у справі), ОСОБА_11, окрім того, що підробив та використав підроблені документи, що лягли в основу рішень, ніколи не сплачував пайових внесків та взагалі не являється членом ЖБК, а тому у нього і не виникало право на звернення до суду Також, вважає, що судом першої інстанції поза увагою була залишена позиція Львівської міської ради, яка в своїх поясненнях та листах неодноразово підкреслювала, що жодних рішень щодо ОСОБА_11 ніколи не приймалося, а від так останній не являється членом ЖБК. Зазначає, що у справі містяться пояснення Львівської міської ради, де чітко зазначено, що ОСОБА_9 не є членом ЖБК №172, оскільки ні виписка, ні рішення загальних зборів ЖБК на затвердження у виконавчий комітет Львівської міської ради не поступало та в результаті не затверджувалося, а тому ОСОБА_9Г не є членом ЖБК №172. Відповідно до відповіді Департаменту житлового господарства та інфраструктури Львівської міської ради №2501в-33-97 від 17 жовтня 2013 року - Рішення загальних зборів членів житлово-будівельного кооперативу №172 (вул. Хоткевича, 56) про вступ до членів ЖБК №172 ОСОБА_11 для затвердження не поступало. Відповідно до п. 5 відповіді ЛМР - Рішення виконкому про затвердження рішення загальних зборів від 21 лютого 1992 року про прийняття гр. ОСОБА_9 в члени ЖБК №172 не приймалося. Відтак, вважає, що наведене свідчить про те, що ОСОБА_9 ніколи не був членом ЖБК №172. У відповідності до статті 137 Житлового Кодексу Української РСР, - Громадяни, яких включено до затвердженого виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів списку осіб, що вступають до організовуваного житлово- будівельного кооперативу, вважаються членами цього кооперативу з дня реєстрації статуту, а громадяни, яких прийнято до діючого житлово-будівельного кооперативу, - з дня затвердження виконавчим комітетом районної, міської, районної в місті Ради народних депутатів рішення загальних зборів членів кооперативу про прийом до кооперативу, а тому вважає, що ОСОБА_9 не є особою, права якого порушені, оскільки, в нього немає прав на квартиру ані як члена ЖБК, ані за будь - якими іншими правами, оскільки такі права ним не доведені, а навпаки рішення було прийнято на підставі підробленої виписки від 21 лютого 1992 року. Просить рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року скасувати та ухвалити нове, яким у задоволенні позову ОСОБА_4, ОСОБА_11 та ОСОБА_5 відмовити.

В судовому засідання представник апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 подав до Апеляційного суду Львівської області заяву про відмову від поданої апеляційної скарги (а.с. 183).

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення учасників процесу та оглянувши матеріали справи, колегія суддів дійшла висновку, що заява представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 підлягає до задоволення з наступних підстав.

Частиною 4 ст.300 ЦПК України встановлено, що особа, що подала апеляційну скаргу, має право протягом усього часу розгляду справи відмовитись від неї повністю або частково.

За вище наведених обставин колегія суддів вважає за можливе прийняти відмову апелянта від поданої апеляційної скарги на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року і закрити у звязку з цим апеляційне провадження у справі.

Керуючись ч.4 ст.300,315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Заяву представника апелянта ОСОБА_2 ОСОБА_3 - задовольнити.

Прийняти відмову від апеляційної скарги ОСОБА_2 на рішення Сихівського районного суду м. Львова від 22 березня 2013 року.

Апеляційне провадження у справі закрити.

Ухвала Апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий : О.М. Ванівський

Судді: Р.П. Цяцяк

ОСОБА_12