Справа № 603/678/16-ц
Провадження №2/603/309/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"27" грудня 2016 р. Монастириський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Гудкової Ю. Г.

при секретарі Сандалюка О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Монастириська справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що 01.02.2004 року помер її батько ОСОБА_3. Після його смерті відкрилася спадщина на: земельну ділянку площею 3,0947 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0147, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №673336; земельну ділянку площею 0,4617 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0931, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №673336. Позивач прийняла спадщину, проте нотаріальною конторою їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв»язку із втратою правовстановлюючого документа на земельну ділянку, що підлягає спадкуванню. З приводу втрати державного акта позивачем подано оголошення в районну редакцію газети «Вісті Придністровя».

Просить визнати за нею право власності на спадкове майно, що залишилось після смерті батька ОСОБА_3 в порядку спадкування за законом.

У судовому засіданні 16.12.2016 року представник позивача ОСОБА_4 позов підтримала та суду пояснила, що перебувала у шлюбі зі спадкодавцем ОСОБА_5, який розірвано 30.10.2003 року, проте проживали разом у ІНФОРМАЦІЯ_1. ОСОБА_5 поїхав в гості в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, де помер, там вона його поховала. Крім дочки позивача ОСОБА_1 спадкоємців більше немає.

Позивач ОСОБА_1, представник позивача ОСОБА_4 у судове засідання не з»явилися, звернувшись в суд із заявою про розгляд справи у їхній відсутності, позов підтримали.

Відповідач ОСОБА_2 сільська рада Монастириського району Тернопільської області не забезпечили в судове засідання явку представника, однак подали суду заяву, в якій просять розглядати справу за відсутності їхнього представника, проти позову не заперечили.

Судом встановлено такі обставини.

Відповідно до свідоцтва про народження серії І-КИ №476355 від 18.01.2014 року батьками позивача ОСОБА_1 вказано: ОСОБА_5 та ОСОБА_6.

30.10.2003 року шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 розірвано. Що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 30.10.2003 року.

Згідно витягів з Державного земельного кадастру про земельну ділянку, сформованих 23.11.2016 року Відділом держгеокадастру у Монастириському районі Тернопільської області, ОСОБА_5 на підставі державного акту на право власності на землю серії Р1 №673336 від 07.03.2003 року належали: земельна ділянка площею площею 3,0947 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0147; земельна ділянка площею 0,4617 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0931.

Дане також підтверджується ксерокопією державного акта на право власності на землю серії Р1 №673336 від 07.03.2003 року та довідкою №755, виданою 08.11.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області.

Оригінал державного акта на право власності на землю серії Р1 №673336 від 07.03.2003 року на час розгляду справи втрачений, про що в Монастириській районній редакції газети «Вісті Придністровя» (тираж 1559) розміщено оголошення.

Відповідно до свідоцтва про смерть серії І-КИ №550107 від 02.02.2004 року, ОСОБА_3 помер 01.02.2004 року в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Судом встановлено, що у свідоцтві про смерть серії І-КИ №550107 від 02.02.2004 року прізвище спадкодавця зазначено як «Єкатериничов».

Після смерті спадкодавця ОСОБА_3 відкрилась спадщина на належне йому майно, зокрема на: земельну ділянку площею 3,0947 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0147, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №673336; земельну ділянку площею 0,4617 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0931, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №673336.

Зі змісту інформаційного листа Монастириської державної нотаріальної контори №1616/01-16 від 26.12.2016 року убачається, що згідно даних спадкового реєстру після смерті 01.02.2004 року ОСОБА_5, спадкова справа не заводилась.

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Згідно довідки №756, виданої 08.11.2016 року виконкомом ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області від 08.11.2016 року, спадкодавець ОСОБА_5 до смерті проживав з позивачем ОСОБА_5 та ОСОБА_4 (мати позивача) в с. Швейків Монастириського району Тернопільської області.

Допитані у судовому засіданні 16.12.2016 року свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 підтвердили, що спадкодавець ОСОБА_5 дійсно проживав в ІНФОРМАЦІЯ_1, поїхавши у гості в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, помер, де його і поховано ОСОБА_4

Свідок ОСОБА_8 суду по справі пояснив, що спадкодавець ОСОБА_5 працював у колгоспі імені «Гагаріна», згодом реорганізованого у «Відродження», при розпаюванні колгоспу йому передано у приватну власність земельну ділянку, розташовану на території с. Швейків Монастириського району Тернопільської області.

Визначаючись із обставинами позову, суд приходить до переконання, що постійним місцем проживання спадкодавця ОСОБА_3 є с. Швейків Монастириського району Тернопільської області, де спадкодавець постійно проживав до тимчасового виїзду (в гості) в м. Кривий Ріг Дніпропетровської області.

Відповідно до ст.ст. 1217, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Відповідно до ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

Відповідно до ст.1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини.

Судом встановлено, що ОСОБА_1 є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, відмови від прийняття спадщини не заявляла, у зв»язку з втратою правовстановлюючого документа на земельні ділянки, що підлягають спадкуванню, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про прийняття спадщини за законом (інформаційний лист Монастириської державної нотаріальної контори №1438/01-16 від 25.11.2016 року).

Відповідно до п.г ч.1 ст.81 та ст. 131 ЗК України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки також на підставі прийняття спадщини.

Як вбачається зі ст.1296 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, його відсутність не позбавляє спадкоємця права на спадщину.

Згідно ст. 328 ЦК України громадянин набуває право власності на майно, одержане внаслідок успадкування або укладення інших угод не заборонених законом.

Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до переконання, що спадкодавцю ОСОБА_3 належали: земельна ділянка площею 3,0947 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0147; земельна ділянка площею 0,4617 га, розташована на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0931, позивач є спадкоємцем за законом першої черги, спадщину прийняла, а тому позов підлягає до задоволення шляхом визнання за ОСОБА_1 права власності на вищевказане спадкове майно, в порядку спадкування за законом після померлого 01.02.2004 року ОСОБА_3

Керуючись ст.ст. 10, 60, 212, 215, 292, 294 ЦПК України, ст.ст. 328, 1217, 1218, 1223, 1225, 1261, 1268 ЦК України, ст.ст. 81, 131 ЗК України, суд, -

в и р і ш и в:

ОСОБА_9 Юріївни до ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області про визнання права власності на спадкове майно задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1 право власності на спадкове майно, а саме на:

- земельну ділянку площею 3,0947 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0147, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №673336;

- земельну ділянку площею 0,4617 га, розташовану на території ОСОБА_2 сільської ради Монастириського району Тернопільської області, призначену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, кадастровий номер :01:001:0931, згідно державного акта на право приватної власності на землю серії Р1 №673336.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Тернопільської області через Монастириський районний суд Тернопільської області.Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Головуючий суддя: ОСОБА_10

Копія з оригіналом вірна.

Суддя Монастириського районного

суду Тернопільської області ОСОБА_10