Дата документу Справа №
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний №317/2482/14 Головуючий у 1-й інстанції: Громова І.Б.
Провадження № 22-ц/778/3709/16 Суддя-доповідач: ОСОБА_1
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 жовтня 2016 року м. Запоріжжя

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області у складі:

головуючого: Савченко О.В.

суддів: Кочеткової І.В., Маловічко С.В.

при секретарі: Бурак А.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою заступника прокурора Запорізької області на рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року у справі за позовом Запорізької місцевої прокуратури №2 Запорізької області в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, до ОСОБА_2 служби Запорізького району при Запорізькій районній державній адміністрації, ОСОБА_3, треті особи: Запорізька районна державна адміністрація, Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, ОСК «Гриф-2006», про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику,-

ВСТАНОВИЛА :

У травні 2014 року Запорізький міжрайонний прокурор з нагляду за додержанням законів у природоохоронній сфері, правонаступником якого став прокурор Запорізької міжрайонної прокуратури № 2 Запорізької області, в інтересах держави в особі Головного управління Держземагенства у Запорізькій області, правонаступником якого є Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області, звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_2 служби Запорізького районного управління юстиції в Запорізької області, треті особи: ОСК «Гриф-2006», Державна інспекція сільського господарства у Запорізькій області, Запорізька районна державна адміністрація, про визнання недійсним та скасування державного акту на право приватної власності на земельну ділянку, витребування земельної ділянки та повернення її власнику.

Ухвалою Запорізького районного суду Запорізької області від 01 червня 2016 року Запорізька районна державна адміністрація Запорізької області була залучена до участі у справі в якості співвідповідача та виключено з числа відповідачів ОСОБА_2 служба ЗРУЮ Запорізької області(т.1,а.с.248).

В обґрунтування позову зазначав, що розпорядженням голови Запорізької РДА від 03.03.2007 року №2/51 членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006», зокрема, ОСОБА_4, передано у власність земельну ділянку №16 площею 0,0998 га для ведення садівництва.

У подальшому, на підставі зазначеного розпорядження, ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 044042.

28.11.2008 року ОСОБА_4 померла, у зв»язку із чим право власності на земельну ділянку перейшло до її доньки ОСОБА_3, яка 10.12.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і відповідна відмітка була зроблена у державному акті.

Між тим, проведеною перевіркою за участю спеціалістів Державної інспекції сільського господарства у Запорізькій області були встановлені порушення земельного законодавства, зокрема, вимог ст..ст. 118, 123 ЗК України, при виділенні земельних ділянок на території Долинської сільської ради, у тому числі при виділенні ділянки ОСОБА_4

За результатами перевірки розпорядження голови Запорізької РДА від 03.03.2007 року було скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Посилаючись, зокрема, на те, що видане з порушенням земельного законодавства розпорядження від 03.03.2007 року, на підставі якого ОСОБА_4 був виданий державний акт, скасовано у судовому порядку, прокурор просив суд визнати недійсним державний акт на право власності на земельну ділянку серія ЗП № 044042 від 20.03.2007 року, виданий на імя ОСОБА_4 та переоформлений на ОСОБА_3; зобов»язати ОСОБА_3 повернути земельну ділянку, розташовану на території Долинської сільської ради, за межами населеного пункту, для ведення садівництва, площею 0,0998 га(кадастровий номер :12:001:0615), на користь Головного управління Держземагенства у Запорізькій області до земель державної власності та зобов»язати повернути до Головного управління Держземагенства у Запорізькій області оригінал державного акту серії ЗП № 044042.

Рішенням Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року в задоволенні позову відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду, заступник прокурора Запорізької області в інтересах держави подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції змінити в частині правового обґрунтування підстав відмови у позові,визначивши наступне мотивування для відмови у задоволенні позову:

«Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 та ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 у справі № 0870/645/12 задоволено позов Запорізького міжрайонного прокурора з нагляду за застосуванням законів у природоохоронній сфері, визнано незаконним і скасовано розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» у звязку з порушеннями вимог ст.ст. 118,123 ЗК України та ст.ст. 20,50 Закону України «Про землеустрій» при відведенні землі.

У подальшому прокурор звернувся з позовом до ОСОБА_4 про визнання недійсним державних актів на право власності на землю та витребування спірної земельної ділянки, отриманої на підставі скасованого розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51.

Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015 скасовано рішення суду першої та апеляційної інстанцій у адміністративній справі № 0870/645/12 та винесено нове рішення про відмову у задоволенні позову прокурора щодо незаконності розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам - членам ОСК «Гриф-2006».

Відповідно до правової позиції, визначеної у постанові Верховного Суду України від 23.10.2013 у справі № 6-93цс13, право, посвідчене державним актом на право власності на землю, є похідним від відповідного рішення органу державної влади чи місцевого самоврядування про передачу земельної ділянки у власність, а тому з огляду на приписи ч.1 ст.16 ЦК України та ст. 152 Земельного кодексу України захист прав осіб на земельні ділянки не може здійснюватися шляхом визнання відповідного державного акта недійсним, якщо рішення, на підставі якого видано цей акт не визнано недійсним (незаконним) у встановленому законом порядку.

Таким чином, на момент постановлення рішення Запорізького районного суду від 29.06.2016 розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 є чинним, тому державний акт на право власності на землю, виданий ОСОБА_4.на його підставі, не може бути визнаний недійсним».

Заслухавши у засіданні апеляційного суду доповідача, пояснення учасників процесу, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до п. п. 3, 4 ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права .

Обґрунтованим визнається рішення, ухвалене на основі повно і всебічно зясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу свої вимог і заперечень, підтверджених доказами, які були досліджені в судовому засіданні і які відповідають вимогам закону про їх належність та допустимість, або обставин, що не підлягають доказуванню, а також якщо рішення містить вичерпні висновки суду, що відповідають встановленим на підставі достовірних доказів обставинам, які мають значення для вирішення справи.

Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, розпорядженням голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року №2/51 членам ОСК «Гриф-2006» було передано у власність земельні ділянки за рахунок земель ОСК «Гриф-2006», зокрема, ОСОБА_4 було передано у власність земельну ділянку № 16, площею 0,0998 га , кадастровий номер :12:001:0615, для ведення садівництва. На підставі зазначеного розпорядження, ОСОБА_4 було видано Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЗП № 044042, який було зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право користування землею, договорів оренди землі за № 55 від 20.03.2007 року.

28.11.2008 року ОСОБА_4 померла. Право власності на земельну ділянку № 16 перейшло до її доньки ОСОБА_3, яка 10.12.2011 року отримала свідоцтво про право на спадщину за законом і відповідна відмітка була зроблена у державному акті.

Постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 «Про безоплатну передачу громадянам членам ОСК «Гриф-2006» у власність земельних ділянок для ведення садівництва» скасоване.

Ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Разом з тим, на час розгляду справи постановою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015 року судові рішення, на які прокурор посилався, як на підставу позову, а саме, постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року було скасовано і ухвалено нове рішення , яким у задоволенні позову про скасування розпорядження від 03.03.2007 року №2/51 відмовлено.

Між тим, відмовляючи за вказаних обставин у задоволенні заявлених до ОСОБА_3, як спадкоємця ОСОБА_4, позовних вимог, мотивами відмови суд першої інстанції вказав на те, що чинне законодавство України не містить нормативного закріплення недійсності розпорядження субєкта владних повноважень з моменту ухвалення у випадку визнання його незаконності та скасування такого розпорядження. Скасування розпорядження голови Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року №2/51, за висновком суду, не може бути підставою для витребування землі від ОСОБА_3, як спадкоємця ОСОБА_4, Л.К., оскільки воно було чинним на момент отримання ОСОБА_4 державного акта, порядок передачі земельної ділянки у власність порушеним не був.

Скасування розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року № 2/51 не є підставою для визнання недійсним державного акту на право власності на земельну ділянку, оскільки це не відповідає загальним принципам права, враховуючи, що у ході реалізації скасованого розпорядження голови райдержадміністрації відповідачем вже був отриманий Державний акт на право власності на земельну ділянку.

Назване рішення про надання земельної ділянки у власність за своєю природою є індивідуальним актом застосування норм права (правозастосовним актом індивідуальної дії), який за юридичними наслідками відноситься до правоконстатуючих актів і який є виконаними в силу самого його прийняття.

При цьому суд послався на п.4 Рішення Конституційного Суду України № 1-9/2009 від 16 квітня 2009 року з питання наявності у органів місцевого самоврядування повноважень скасовувати раніше прийняті ними рішення.

Також в якості підстави для відмови у задоволенні вимог щодо повернення ОСОБА_3 земельної ділянки на користь держави суд послався на недоведеність протизаконної поведінки відповідача при набутті права власності на спірну ділянку та на відсутність передбачених ст..ст. 140, 143 ЗК України підстав для припинення права власності на неї.

З наведеними висновками суду щодо підстав для відмови у позові погодитися не можна, оскільки вони не в повній мірі погоджуються з фактичними обставинами справи , суд дійшов їх з порушенням норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до ст. 1 ЗК України земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави.

Згідно з ч. 2 та 3 ст. 78 ЗК України право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Земля в Україні може перебувати у приватній, комунальній та державній власності.

Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Право власності на земельну ділянку посвідчується державним актом (частина перша статті 126 ЗК України в редакції, яка була чинною на момент виникнення правовідносин).

Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів.

Частиною 1 статті 155 ЗК України передбачено, що у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним.

Таким чином, державні акти на право власності на земельні ділянки є документами, що посвідчують право власності й видаються на підставі відповідних рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. У спорах, пов'язаних із правом власності на земельні ділянки, недійсними можуть визнаватися як зазначені рішення, на підставі яких видано відповідні державні акти, так і самі акти на право власності на земельні ділянки.

Про те, що вирішення питання про правомірність видачі державного акта безпосередньо залежить від законності рішення органу, на підставі якого такий акт видано, зазначено в постанові Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року (справа № 6-12цс13) та постанові від 23 жовтня 2013 року (справа № 6-93цс13), які мають враховуватися іншими судами загальної юрисдикції.

Відповідно до ст. ст. 11, 31 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи за зверненнями фізичних чи юридичних осіб у межах заявлених ними позовних вимог. Визначення предмета та підстав заявленого позову належить виключно позивачу.

Звертаючись до суду із позовом про визнання недійсним державного акта на землю, прокурор обґрунтовував позовні вимоги, зокрема, тим, що державний акт серії ЗП № 044042 був виданий ОСОБА_4 на підставі розпорядження Запорізької районної державної адміністрації від 03.03.2007 року №2/51 «Про безоплатну передачу громадянам-членам ОСК «Гриф-2006 у власність земельних ділянок для ведення садівництва», яке не відповідає вимогам ст. ст. 118, 123 Земельного кодексу України та ст.ст. 20, 50 Закону України «Про землеустрій» і було скасовано постановою Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року, залишеним без змін ухвалою Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року (т.1, а.с.39-42).

Як вбачається з матеріалів справи, постановою Вищого адміністративного суду України від 21.05.2015 року постанову Запорізького окружного адміністративного суду від 15.02.2012 року та ухвалу Дніпропетровського апеляційного адміністративного суду від 06.06.2013 року було скасовано та ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено (т.1, а.с.226-229).

Таким чином, на момент постановлення рішення Запорізького районного суду від 29.06.2016 року розпорядження Запорізької райдержадміністрації від 03.03.2007 № 2/51 не являється скасованим і є чинним, тому державний акт на право власності на землю серії ЗП № 044042, виданий ОСОБА_4 на його підставі, та переоформлений на ОСОБА_3, не може бути визнаний недійсним, а спірна земельна ділянка повернута.

Саме з цих підстав суд першої інстанції мав відмовити у задоволенні позову.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню. Суд ухвалив рішення про відмову у позові, рішення підлягає зміні лише в частині правового обґрунтування відмови у задоволені позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 307,309, 314, 317 ЦПК України, колегія суддів,

ВИРІШИЛА :

Апеляційну скаргу заступника прокурора Запорізької області задовольнити частково.

Рішення Запорізького районного суду Запорізької області від 29 червня 2016 року по цій справі змінити в частині правового обґрунтування відмови у задоволенні позовних вимог.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України протягом двадцяти днів з дня проголошення.

Головуючий:

Судді: