АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА[1]
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 жовтня 2016 року колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва в складі:

головуючого-судді Слюсар Т.А.

суддів: Волошиної В.М., Котули Л.Г.

при секретарі: Синявському Д.В.

розглянула у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року

в справі за позовом ОСОБА_2 до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго», Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності про визнання незаконним рішення, зобов'язання виплатити допомогу з тимчасової втрати працездатності.

Колегія суддів, -

В С Т А Н О В И Л А :

У лютому 2016 року ОСОБА_2 звернувся в суд із позовом до Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (надалі - ДП «НЕК «Укренерго»), Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності й, з урахуванням уточнень до позову, просив: визнати незаконним та скасувати рішення комісії із соціального страхування ВП «Головдерженергонагляд» ДП НЕК «Укренерго» про відмову у виплаті ОСОБА_2 допомоги по тимчасовій непрацездатності, оформлене протоколом засідання комісії із соціального страхування № 28 від 31 грудня 2015 року та №1 від 15 січня 2016 року; стягнути з ДП НЕК «Укренерго» на користь ОСОБА_2 допомогу по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності (л/н) серія АГЧ №653008, виданим Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 11 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 26 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015 року за період з 26 жовтня 2015 року по 31 жовтня 2015 року, листком непрацездатності серія АГЧ №642389, виданим Державною установою «Національний Науковий Центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» Національної академії медичних наук України (надалі - НАМНУ), відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 02 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року за період з 02 листопада 2015 року по 06 листопада 2015 року; стягнути з Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності на користь ОСОБА_2 допомогу по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності серія АГЧ №437619, виданим Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №11 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 10 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року за період з 10 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року та листком непрацездатності серія АГЧ № 642389, виданим Державною установою «Національний Науковий Центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д.Стражеска» НАМНУ, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 02 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року за період з 07 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року.

Вимоги обґрунтовував тим, що з 03 березня 2006 року по 16 січня 2016 року працював в ДП «НЕК «Укренерго» у ВП «Головдерженергонагляд» на посаді заступника директора.

Відповідно до листків непрацездатності перебував на лікарняному у періоди з 10 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року, з 26 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015 року та з 02 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року й подав їх відповідачу до оплати.

Між тим, рішеннями комісії з соціального страхування ДП НЕК «Укренерго» від 31 грудня 2015 року та 15 січня 2016 року, у оплаті лікарняних йому відмовлено з посиланням на відповідні матеріали перевірок, здійснених виконавчою дирекцією Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової непрацездатності, якими встановлено видачу йому листків непрацездатності необґрунтованими.

Позивач вважає таку відмову незаконною, оскільки порушено положення Конституції України та Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування». Крім того, виявлені порушення при оформлені листків непрацездатності не спростовують факту його хвороби .

Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року у задоволенні позову відмовлено.

В апеляційній скарзі представник позивача, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, неповне з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та постановити нове рішення, яким позовні вимоги задовольнити.

Колегія суддів, вислухавши представника позивача, який підтримав апеляційну скаргу, представників відповідачів, які просили апеляційну скаргу відхилити, вивчивши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, вважає апеляційну скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з огляду на таке.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Рішення районного суду зазначеним процесуальним нормам у повній мірі не відповідає.

Як убачається з матеріалів справи, ОСОБА_2 з 03 квітня 2006 року по 16 січня 2016 року перебував у трудових відносинах з ДП «НЕК «Укренерго» ВП «Головдерженергонагляд» на посаді заступника директора (а.с.21-24).

Встановлено, що ОСОБА_2 в період часу з 10 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року та з 26 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015року перебував на листках непрацездатності серія АГЧ № 437619 та, відповідно, серія АГЧ № 653008, виданих Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 11 Міністерства охорони здоров'я України» (а.с.26,27).

Крім того, як свідчать матеріали справи, позивач в період часу з 02 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року був непрацездатним, у зв'язку з чим Державною установою «Національний Науковий Центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМНУ йому видано листок непрацездатності серія АГЧ № 642389 (а.с.28).

Встановлено, що рішеннями комісії із соціального страхування ВП «Головдеженергонагляд» ДП «НЕК «Укренерго» згідно протоколу №28 від 31 грудня 2015 року та протоколу №1 від 15 січня 2016 року відмовлено у виплаті допомоги ОСОБА_2 по тимчасовій втраті працездатності відповідно до вказаних листків, з посиланням на їх необґрунтовану видачу медичними закладами (а.с.22-23).

З матеріалів справи убачається, що прийняттю вказаного рішення передували звернення роботодавця до Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності про необхідність перевірки виданих на ім'я ОСОБА_2 листків непрацездатності, за результатами звернення яких представниками Фонду визнано доведеним видачу медичними закладами позивачу листків непрацездатності серія АГЧ№ 437619, серія АГЧ № 653008, серія АГЧ № 642389 з порушенням Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09 квітня 2008 року № 189 та Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2001 року (а.с. 20,21,47,48).

Ухвалюючи по справі рішення про відмову у позові, районний суд виходив з того, що державним підприємством на підставі висновків Фонду, межах повноважень, правомірно відмовлено ОСОБА_2 в призначенні допомоги по тимчасовій непрацездатності у зв'язку з необґрунтованою видачею йому медичними закладами листків непрацездатності серією АГЧ №№ 437619, 653008, 642389.

Між тим, з такими висновками суду першої інстанції погодитися неможливо.

Відповідно до ст. 46 Конституції України, громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової непрацездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Це право гарантується загальнообов'язковим державним соціальним страхуванням за рахунок страхових внесків громадян, підприємств, установ, організацій, а також бюджетних та інших джерел соціального забезпечення, створенням мережі державних, комунальних, приватних закладів для огляду за непрацездатними.

Відповідно до ст. 31 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» підставою для призначення допомоги по тимчасовій непрацездатності, по вагітності та пологах є виданий у встановленому порядку листок непрацездатності.

Доказом відсутності підстав до оплати позивачу періоду його тимчасової непрацездатності, засвідченої медичними закладами, суд визнав зміст долучених до справи відповідей Київського міського відділення Фонду соціального страхування з тимчасової втрати працездатності за результатами перевірок, в яких зазначено про невідповідність виданих позивачу листів непрацездатності п.п.1.3, 5.1.4. Положення про експертизу тимчасової непрацездатності, затвердженого наказом МОЗ України від 09 квітня 2008 року № 189 та п.1.7, 2.2 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, затвердженої наказом МОЗ України від 13 листопада 2001 року (а.с.20-21).

Між тим, суд першої інстанції не вжив заходів щодо доручення до справи матеріалів, на підставі яких було зроблено відповідні висновки, що призвело до неповного з'ясування обставин справи.

Відповідно до даних долучених в суді апеляційної інстанції довідок, складених представниками Фонду за результатами перевірок обґрунтованості видачі листків непрацездатності №№ 437619, 653008, 642389 було визнано доведеним неналежне оформлення медичної документації під час надання ОСОБА_2 медичної допомоги та на підставі якої було йому було видано листки непрацездатності. Зокрема, під час перевірок було виявлено : не проведення належних обстежень для підтвердження діагнозу, проведення лікування пацієнта з хронічною патологією, складання малоінформативних щоденників, недостатнє зібрання анамнезу, порушення вимог стандартів надання медичної допомоги, відсутність підстав до продовження тимчасової непрацездатності одразу на 10 днів, відсутнє надання невідкладної допомоги, окрім іншого, в листку непрацездатності №653008, виданого СМСЧ-11 у графі «Видачу листка непрацездатності дозволяю» відсутній підпис головного лікаря та печатка закладу (а.с.160-163, 193-195).

Разом з тим, як свідчать матеріали справи, недолік, який містився у листку непрацездатності № 653008, у подальшому було усунуто шляхом його дооформлення й у відповідній графі документу міститься підпис головного лікаря та печатка медичного закладу (а.с.16).

Саме на такий шлях усунення виявленої під час перевірки неповноти листка непрацездатності вказував і Фонд у листі № 4847-08 від 09 грудня 2015 року (а.с.20).

Районний суд не дав оцінки тій обставині, що на час звернення ОСОБА_2 у суд з позовом за захистом своїх прав, листки непрацездатності серії АГЧ №№ 437619, 653008, 642389 за формою і змістом, відповідали «Інструкції про порядок заповнення листка непрацездатності», затвердженої наказом МОЗ України від 03 листопада 2004 року № 532, а виявлені під час перевірок порушення, допущені працівниками закладів охорони здоров'я під час складання медичної документації та на підставі якої було видано листки непрацездатності, не спростовують факту хвороби позивача й перебування його в зазначений у листках періодах, на лікуванні.

Відповідно до матеріалів справи, за результатами перевірки листків непрацездатностіза №№ 437619, 653008, 642389, виданих ОСОБА_2 медичними закладами, Фондом не була встановлена недійсність вказаних листків.

Згідно положень п. 8.3 Інструкції про порядок видачі документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатність громадян, лікарі несуть відповідальність згідно із законодавством України.

Між тим, докази притягнення лікарів до відповідальності у справі відсутні.

Вимогами ч. 1 ст. 23 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» передбачено, що допомога по тимчасовій непрацездатності не надається:

- у разі одержання застрахованою особою травм або її захворювання при вчиненні нею злочину;

- у разі навмисного заподіяння шкоди своєму здоров'ю з метою ухилення від роботи чи інших обов'язків або симуляції хвороби;

- за час перебування під арештом і за час проведення судово-медичної експертизи;

- за час примусового лікування, призначеного за постановою суду;

- у разі тимчасової непрацездатності у зв'язку із захворюванням або травмою, що сталися внаслідок алкогольного, наркотичного, токсичного сп'яніння або дій, пов'язаних з таким сп'янінням;

- за період перебування застрахованої особи у відпустці без збереження заробітної плати, творчій відпустці, додатковій відпустці у зв'язку з навчанням.

Застраховані особи, які в період отримання допомоги по тимчасовій непрацездатності порушують режим, встановлений для них лікарем, або не з'являються без поважних причин у призначений строк на медичний огляд, у тому числі на лікарсько-консультативну комісію (ЛКК) чи медико-соціальну експертну комісію (МСЕК), втрачають право на цю допомогу з дня допущення порушення на строк, що встановлюється рішенням органу, який призначає допомогу по тимчасовій непрацездатності.

Отже, положення згаданого Закону містять вичерпний перелік підстав для відмови застрахованій особі в наданні допомоги по тимчасовій непрацездатності й такої підстави як «необґрунтованість видачі листків непрацездатності», за якої позивачу відмовлено у їх оплаті, не містить.

Встановлено, що ОСОБА_2 в установленому порядку закладами охорони здоров'я видано листки непрацездатності серія АГЧ № № 437619, 653008, 642389, якими засвідчено його тимчасову непрацездатність.

Зазначені листки непрацездатності недійсними не визнано, а допущені працівниками медичних закладів за порушення порядку видачі та заповнення документів, що засвідчують тимчасову непрацездатністьОСОБА_2, не спростовують долучені до справи докази перебування позивача у вказаних закладах охорони здоров'я на лікуванні й правових підстав до не проведення тимчасової непрацездатності, не дають.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції як постановленого при неповному з'ясуванні обставин, що мають значення для справи, порушенні норм матеріального й процесуального права й постановленні по справі нового рішення.

Відповідно до положень Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» призначення та виплата матеріального забезпечення за загальнообов'язковим соціальним страхуванням у зв'язку з тимчасовою втратою працездатності проводяться за місцем роботи застрахованої особи.

Встановлено, що позивач не перебуває у відносинах з Фондом.

Згідно ч. 1, 2 ст. 34 «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» фінансування страхувальників - роботодавців для надання матеріального забезпечення найманим працівникам здійснюється робочими органами Фонду в порядку, встановленому правлінням Фонду.

Підставою для фінансування страхувальників робочими органами Фонду є оформлена за встановленим зразком заява - розрахунок, що містить інформацію про нараховані застрахованим особам суми матеріального забезпечення за їх видами. Страхувальник-роботодавець, який є бюджетною установою, відкриває окремий рахунок для зарахування страхових коштів в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів, у порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної фінансової політики.

Кошти Фонду, що надходять на зазначений рахунок, обліковуються на окремому субрахунку.

Страхові кошти, зараховані на окремий поточний рахунок у банку або на окремий рахунок в органі, що здійснює казначейське обслуговування бюджетних коштів (далі - окремий рахунок), можуть бути використані страхувальником виключно на надання матеріального забезпечення та соціальних послуг застрахованим особам.

Отже, зі змісту положень ст. 34 Закону України «Про загальнообов'язкове державне соціальне страхування» убачається, що саме на страхувальника-роботодавця, а не Фонд, покладено обов'язок щодо призначення та виплаті застрахованій особі матеріального забезпечення за весь період її тимчасової втрати працездатності.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку про часткове задоволення заявленого по справі позову й визнання незаконним та скасування рішення комісії із соціального страхування ВП «Головдерженергонагляд» ДП НЕК «Укренерго» про відмову у виплаті ОСОБА_2 допомоги по тимчасовій непрацездатності, оформлене протоколом засідання комісії із соціального страхування № 28 від 31 грудня 2015 року та №1 від 15 січня 2016 року та стягнення з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» на користь позивача допомогу по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності серія АГЧ № 653008, виданим Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина № 11 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 26 жовтня 2015 року по 30 жовтня 2015 року та листком непрацездатності серія АГЧ №437619, виданим Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №11 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 10 жовтня 2015 року по 23 жовтня 2015 року; за листком непрацездатності серія АГЧ № 642389, виданим Державною установою «Національний Науковий Центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д. Стражеска» НАМНУ, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 02 листопада 2015 року по 13 листопада 2015 року.

З огляду на викладене, у задоволенні позову до Фонду соціального страхування з тимчасової втрати непрацездатності слід відмовити.

При цьому, ухвалюючи рішення, колегія суддів враховує обставини справи та зміст позовних вимог й не вважає виходом за їх межі покладення обов'язку по сплаті ОСОБА_2 допомоги по тимчасовій непрацездатності за листками непрацездатності серії АГЧ № 437619 та серії АГЧ № 642389 на Державне підприємство «Національна енергетична компанія «Укренерго».

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 88 ЦПК України, з ДП «Національна енергетична компанія «Укренерго» в дохід держави підлягає стягненню судовий збір, в сумі 1378 грн.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 309, 313 - 316 ЦПК України, колегія суддів, -

В И Р І Ш И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 в інтересах ОСОБА_2 задовольнити частково.

Рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 11 серпня 2016 року скасувати.

Ухвалити по справі нове рішення, яким позов задовольнити частково.

Визнати незаконним та скасувати рішення комісії із соціального страхування ВП «Головдерженергонагляд» ДП НЕК «Укренерго» про відмову у виплаті ОСОБА_2 допомоги по тимчасовій непрацездатності, оформлене протоколом засідання комісії із соціального страхування № 28 від 31 грудня 2015 року та №1 від 15 січня 2016 року.

Стягнути з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» (01032, м. Київ, вулиця Симона Петлюри, будинок 25, код за ) на користь ОСОБА_2 (реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1) допомогу по тимчасовій непрацездатності за листком непрацездатності серія АГЧ № 653008, виданим Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №11 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному з 26.10.2015 року по 30.10.2015 року та листком непрацездатності серія АГЧ № 437619, виданим Державним закладом «Спеціалізована медико-санітарна частина №11 Міністерства охорони здоров'я України», відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 10.10.2015 року по 23.10.2015 року; за листком непрацездатності серія АГЧ № 642389, виданим Державною установою «Національний Науковий Центр «Інститут кардіології імені академіка М.Д.Стражеска» Національної академії медичних наук України, відповідно до якого ОСОБА_2 перебував на лікарняному у період з 02.11.2015 року по 13.11.2015 року.

В іншій частині позову відмовити.

Стягнути з Державного підприємства «Національна енергетична компанія «Укренерго» в дохід держави судовий збір, в сумі 1378 грн.

Рішення набирає чинності негайно, проте може бути оскаржено в касаційному порядку протягом 20 днів з моменту проголошення шляхом подачі касаційної скарги до Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Головуючий:

Судді:

Справа № 761/12621/16

№ апеляційного провадження: 22-ц/796/12886/2016

Головуючий у суді першої інстанції: Юзькова О.Л.

Доповідач у суді апеляційної інстанції: Слюсар Т.А.