Номер провадження 2/754/4862/16
Справа №754/9791/16-ц
07 жовтня 2016 року м. Київ
Деснянський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді Петріщевої І.В., при секретарі судового засідання Нескородяній О.Д., розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, до ОСОБА_3, третя особа: Служба у справах дітей Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на дитину,
ОСОБА_1, в інтересах ОСОБА_2, звернулась до Деснянського районного суду міста Києва з зазначеною позовною заявою, в якій просить позбавити ОСОБА_3 батьківських прав відносно ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1; стягнути на її користь з ОСОБА_3аліменти на утримання дитини ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття, обгрунтувавши свої вимоги тим, що відповідач ОСОБА_3не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує їй необхідного харчування, медичного огляду, лікування, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з дитиною в обсязі необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надає матеріальної допомоги на її утримання.
У судове засідання сторони, повідомлені про час і місце розгляду справи, не з'явились.
Позивач звернувся до суду з заявою, в якій просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував.
У судове засідання відповідач не з'явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, поважні причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності або відкладення розгляду справи до суду не надійшло, зазначивши у заяві до компетентних органів, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав щодо малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
У судове засідання третя особа Служба у справах дітей Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації, не з'явилась, про судове засідання повідомлена належним чином, звернувшись до суду з заявою про розгляд справи без участі представника, проти позовних вимог не заперечує, підтримує Висновок органу опіки та піклування Деснянської районної в м. Києві державної адміністрації від 25.07.2016 року №102/04/31-6685 про доцільність позбавлення батьківських прав ОСОБА_3 стосовно мальолітнього сина ОСОБА_2 та просить позовні вимоги задовольнити у повному обсязі.
За наведених обставин, на підставі ст. 224 ЦПК України суд ухвалив провести заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення на підставі наявних у справі доказів.
Суд перевіривши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, враховуючи їх належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності, дійшов обґрунтованого висновку, що визнання позову не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів сторін чи інших осіб, що є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову, з таких підстав.
Судом встановлено, ІНФОРМАЦІЯ_1 року народився ОСОБА_2, батьками дитини є ОСОБА_3 та ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 7).
ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 10).
ОСОБА_1 є матір'ю ОСОБА_4, в свою чергу, бабусею ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження ОСОБА_4 (а.с. 9).
Відповідно до Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.07.2016 року №102/04/31-6685, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом з бабусею ОСОБА_1, за адресою: АДРЕСА_1.
Відповідно Висновку про доцільність позбавлення батьківських прав Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації від 25.07.2016 року №102/04/31-6685, ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, Комісія з питань захисту прав дитини Деснянської районної в місті Києві державної адміністрації, дійшла висновку, що батько свідомо нехтує своїми обов'язками, ухиляється від виховання та навчання сина, не проявляє щодо нього батьківської туботи, не цікавиться його життям та здоров'ям, не утримує матеріально; виховання та контроль, та матеріальне забезпечення дитини здійснює бабуся - ОСОБА_1, томує доцільним позбавити батьківських прав ОСОБА_3 стосовно мальолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Судом встановлено, що ОСОБА_3ухиляється від своїх батьківських обов'язків по вихованню дитини, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток, навчання, не забезпечує необхідного харчування, не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до внутрішнього світу дитини.
Суд бере до уваги, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно його дитини, що підтверджується відповідною заявою ОСОБА_3(а.с. 14).
При цьому судом встановлено, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків, що проявляється у свідомому нехтуванні своїми обов'язками, проте відповідачу не перешкоджали належним чином їх виконувати.
Таким чином, суд вважає, що позивачем надано докази, у спосіб та в порядку передбаченому законом, того, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків відносно малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, що є підставою для покладення на нього відповідальності, встановленої законом, у вигляді позбавлення батьківських прав, з таких підстав.
При цьому судом встановлено, що відповідачу не перешкоджали належним чином виконувати свої батьківські обов'язки.
Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини ООН від 20.11.1989р. (далі Конвенція), яку було ратифіковано Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27.02.1991р. та яка набула чинності для України 27.09.1991р., в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.
Згідно зі ст. 18 Конвенції держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування.
Відповідно до ч. 2 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов'язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею.
Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя.
Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов'язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття.
Відповідно ч. 1 ст. 182 СК України суд, визначаючи розмір аліментів, враховує: стан здоров'я та матеріальне становище дитини; стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.
Згідно ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.
Відповідно ч. 1 ст. 184 СК України якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, суд за заявою платника або одержувача може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі.
Згідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Суд, визначаючи розмір аліментів, бере до уваги вищенаведені обставини справи, у тому числі й матеріальне становище дитини, яка проживає з бабусею, яка у свою чергу знаходиться у скрутному матеріальному становищі, та приходить до висновку, що розмір аліментів необхідно визначити у твердій грошовій сумі у розмірі 500,00 грн.
Частиною 1 ст. 191 СК України встановлено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред'явлення позову.
Відповідно п. 16 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов'язками.
Відповідно п. 17 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» із підстав, передбачених п.2, 4, 5 ч.1 ст. 164 СК особи можуть бути позбавлені батьківських прав тільки в разі досягнення ними повноліття.
Відповідно п. 18 Постанови Пленума Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» відповідно до ст. 165 СК з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім'ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров'я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років.
При прийнятті рішення суд також керується внутрішнім переконанням, яке склалося під час судового розгляду, що спілкування відповідача з дитиною буде негативно впливати на її розвиток.
Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів у заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань.
За таких обставин, на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, суд приходить до висновку про задоволення позовної заяви.
У відповідності до п. 1 ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені витрати.
У відповідності до ч. 3 ст. 88 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.
Керуючись ст.ст. 150, 155, 164, 165, 166, 180, 181, 182, 183, 191 СК України, ст.ст. 10, 11, 60, 61, 88, 209, 210, 212, 213-215, 218, 224-226 ЦПК України, -
Позовну заяву ОСОБА_1 про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів задовольнити.
Позбавити ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_2, батьківських прав відносно його малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1.
Стягнути на користь ОСОБА_1 на утримання дитини ОСОБА_2з ОСОБА_3аліменти на утримання малолітнього сина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, у твердій грошовій сумі в розмірі 500,00 грн. щомісячно, починаючи з дня пред'явлення позову до суду - 02.08.2016 року і до досягнення дитиною повноліття.
Стягнути на користь ОСОБА_1 з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 грн.
Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 судові витрати у розмірі 551,20 грн.
Допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.
Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається апеляційному суду через суд першої інстанції, який ухвалив оскаржуване судове рішення.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Петріщева І.В.