Номер провадження 2/756/1681/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25 жовтня 2016 року Оболонський районний суд м.Києва

в складі: головуючого - судді - Яценко Н.О.

за участю секретаря - Бабчук А.І.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки»,

ВСТАНОВИВ:

04 грудня 2015 року позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою до відповідача. В обґрунтування якої вказує, що 27 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 було укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 048/712110-KN відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 130000 доларів США, з погашенням кредиту відповідно до графіку (п.1.1.1.2), та кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 серпня 2018 року на умовах, визначених договором кредиту.

27 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено іпотечний договір № 048/712115-ІО, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., відповідно до п.п.1.1. відповідач , передав в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно:

Нежиле приміщення, загальною площею 77,50 кв.м., що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1.

Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується : свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 13.06.2008 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення міста Києва.

Згідно п.п.4.1., 4.5, 4.5.1, 4.6, 4.6.2 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Відповідач порушила графік погашення заборгованості за кредитом, що визначений п.п.1.1.1.2 договору кредиту, не здійснила погашення чергової частини погашення кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому, згідно ст.1050 ЦК України, зобов'язана погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції.

Відповідачеві було надіслано вимогу про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за кредитним договором у яких запропоновано повернути достроково у повному обсязі заборгованість по кредиту на відсоткам.

Проте, відповідачем дане повідомлення не було виконано.

Неналежне виконання взятих на себе зобов'язань за договором кредиту відповідачем, а саме непогашення кредиту згідно графіку, передбаченого зазначеним договором, та несплата відсотків за користування кредитними коштами призвело до виникнення заборгованості, яка відповідно до ст.1050 ЦК України підлягає достроковому погашенню.

Станом на 22.10.2015 року сума заборгованості за кредитом 117085 доларів США, що за курсом НБУ складає 2647207,31 грн., сума заборгованості за відсотками 55949,74 долари США, що в еквіваленті складає 1264983грн. 12 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 14986,69 доларів США, що в еквіваленті складає 338838 грн.14 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 12524,46 доларів США, що в еквіваленті становить 283168,89 грн. Загальна сума заборгованості - 200545,88 доларів США, що в еквіваленті 4534197,47 грн.

Посилаючись на ст.ст. 7, 11, 33 Закону України «Про іпотеку», ст.ст.509, 525, 526, 549-552 , 612, ч.2 ст.651, 1048-1050 ЦК України просить суд для задоволення позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» за кредитним договором № 048/712110-KN від 27.08.2008 року в сумі 200545 доларів СЩА 88 центів, що еквівалентно за курсом НБУ станом на 22.10.2015 року - 4524197 грн. 47 копійок, звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме , - нежиле приміщення , загальною площею, 77,50 кв. м, що знаходиться за адресою : АДРЕСА_1 , що належить відповідачу на підставі свідоцтва про право власності серії НОМЕР_1 від 13.06.2008 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення міста Києва. Встановити спосіб реалізації предмету іпотеки шляхом продажу з прилюдних торгів в межах процедури виконавчого провадження на підставі оцінки майна суб'єктом оціночної діяльності, на рівні, не нижчому за звичайні ціни на цей вид майна. Судові витрати покласти на відповідача.

Представник позивача в судове засідання не з'явилася, подала заяву в якій вказує, що позов підтримує та просить провести розгляд справи без її участі.

Представник відповідача в судовому засіданні проти позову заперечувала з посиланням на те, що останній платіж її довірителем було здійснено 20.04.2012 року, в той час як позов Банком подано лише 04.12.2015 року. Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення. Враховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 20 числа кожного місяця, а процентів - кожного 20 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Відповідач перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку з чим 20.05.2012 року у неї утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся з позовом в термін понад три роки. Посилалася на постанову ВСУ України від 19.03.2014 року, відповідно в якій зазначено, що початок перебігу позовної давності слід нараховувати з моменту першого прострочення платежу.

Також зазначала, що позивачем не надано суду жодних підтверджень щодо наявності індивідуальної ліцензії, виданої НБУ для надання кредиту в іноземній валюті відповідачеві, а всупереч вимогам чинного законодавства, позивачем не надано підтвердження законності видачі кредиту ОСОБА_1 у іноземній валюті.

Просила суд застосувати до вимог ПАТ «Укрсоцбанк» строки позовної давності та відмовити в позові в повному обсязі у зв'язку із спливом строків позовної давності.

Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне.

27 серпня 2008 року між позивачем та ОСОБА_1 укладено договір про надання не відновлювальної кредитної лінії № 048/712110-KN відповідно до якого позивач надав відповідачу у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 130000 доларів США, з погашенням кредиту відповідно до графіку (п.1.1.1.2), та кінцевим терміном погашення заборгованості до 26 серпня 2018 року на умовах, визначених договором кредиту.

27 серпня 2008 року в якості забезпечення виконання зобов'язань за кредитним договором, було укладено іпотечний договір № 048/712115-ІО , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С.П., відповідно до п.п.1.1. відповідач , передав в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно:

Нежиле приміщення, загальною площею 77,50 кв.м., що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1.

Право власності іпотекодавця на предмет іпотеки підтверджується: свідоцтвом про право власності серії НОМЕР_1 від 13.06.2008 року, виданого Головним управлінням житлового забезпечення міста Києва.

Згідно п.п.4.1., 4.5, 4.5.1, 4.6, 4.6.2 договору іпотеки, у разі невиконання або неналежного виконання позичальником основного зобов'язання іпотекодавець має право задовольнити свої забезпечені іпотекою вимоги шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду. У разі звернення стягнення на предмет іпотеки за рішенням суду, реалізація предмета іпотеки здійснюється у спосіб, зазначений у відповідному рішенні суду, а саме шляхом продажу на прилюдних торгах у межах процедури виконавчого провадження.

Відповідач порушила графік погашення заборгованості за кредитом, що визначений п.п.1.1.1.2 договору кредиту, не здійснила погашення чергової частини погашення кредиту із нарахованими відсотками за фактичний час його використання, а тому, згідно ст.1050 ЦК України, зобов'язана погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту, а також нараховані штрафні санкції.

Відповідачеві було надіслано вимогу про порушення забезпеченого обтяженням зобов'язання за кредитним договором у яких запропоновано повернути достроково у повному обсязі заборгованість по кредиту на відсоткам.

Проте, відповідачем дане повідомлення не було виконано.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно ст. 526 ЦК України зобов'язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору.

Відповідно ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до вимог ст. 1049 ЦК України позичальник зобов'язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.

Відповідно до розрахунку підготовленого позивачем станом на 22.10.2015 року сума заборгованості за кредитом 117085 доларів США, що за курсом НБУ складає 2647207,31 грн., сума заборгованості за відсотками 55949,74 долари США, що в еквіваленті складає 1264983грн. 12 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення кредиту 14986,69 доларів США, що в еквіваленті складає 338838 грн.14 коп., розмір пені за несвоєчасне повернення відсотків 12524,46 доларів США, що в еквіваленті становить 283168,89 грн. Загальна сума заборгованості - 200545,88 доларів США, що в еквіваленті 4534197,47 грн.

Частина 2 статті 1050 ЦК України передбачає, що якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

В ході розгляду справи встановлено, що останній платіж по кредитному договору був здійснений відповідачем 20.04.2012 року, в той час, як позов Банком подано лише 04.12.2015 року.

Верховний Суд України на засіданні Судової палати у цивільних справах 20.11.2013 року розглянув справу № 6-126 цс 13, предметом якої був спір про стягнення заборгованості за споживчим кредитом після спливу позовної давності.

При розгляді цієї справи Верховний Суд України зробив правовий висновок, відповідно до якого пункт 7 частини 11 статті 11 Закону України «Про захист прав споживачів», яким кредитодавцю забороняється вимагати повернення споживчого кредиту, строк давності якого минув, у системному зв'язку з самою частиною 11 статті 11 зазначеного Закону стосується позасудового порядку повернення споживчого кредиту і спрямований на те, щоб встановити судовий контроль за вирішенням таких вимог кредитодавця з метою захисту прав споживача як слабшої сторони договору споживчого кредиту.

Позовна давність щодо кредитних коштів і процентів, повернення яких визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежу. На це звернув увагу Верховний Суд України у своїй постанові від 19.03.2014 року № 6-20цс14.

Пунктом 1.4 кредитного договору передбачено, що погашення кожного траншу кредиту здійснюється рівними частинами щомісячно, не пізніше 20 числа кожного місяця.

Пунктом 2.4 зазначеного договору визначено, що сплата процентів за користування кредитом здійснюється не пізніше 20 числа місяця наступного за звітним, в якому нараховані проценти.

Так, у відповідності до вказаної постанови та як зазначено вище , сторони встановили як строк дії договору - до моменту виконання сторонами в повному обсязі взятих на себе зобов'язань, так і строки виконання зобов'язань зі щомісячним погашенням платежів, останній з яких у визначеній сумі підлягав виконанню у строк до 20.08.2018 року.

Таким чином, умовами договору погашення кредитної заборгованості та строки сплати чергових платежів визначено місяцями та конкретними днями. Отже, поряд з установленням строку дії договору сторони встановили й строки виконання боржником окремих зобов'язань (внесення щомісячних платежів), що входять до змісту зобов'язання, яке виникло на основі договору. Строк виконання кожного щомісячного зобов'язання, згідно із ч.3 ст.254 ЦК України, спливає у відповідне число останнього місяця строку. Перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язаний його початок (ст.253 ЦК України).

Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк , у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові (ч.4 ст.267 ЦК України).

Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (ст.257 ЦК України).

Для окремих видів вимог законом встановлено спеціальну позовну давність. Зокрема, ч.2 ст.258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені).

За загальним правилом, перебіг загальної та спеціальної позовної давності починається з дня, коли особи довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. (ч.1 ст.261 ЦК України).

Так, за зобов'язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливу строку виконання (ч.5 ст.261 ЦК України).

Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться у ст.ст.252-255 ЦК України.

При цьому початок перебігу позовної давності пов'язується не стільки зі строком дії (припиненням дії) договору, скільки з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст.261 ЦК України).

За змістом цієї норми, початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд.

Оскільки умовами договору передбачені окремі самостійні зобов'язання, які деталізують обов'язок боржника повернути весь борг частинами та встановлюють самостійну відповідальність за невиконання цього обов'язку, то право кредитора вважається порушеним з моменту недотримання боржником строку погашення кожного чергового платежу, а отже, і початок перебігу позовної давності за кожний черговий платіж починається з моменту порушення строку його погашення.

Таким чином, ураховуючи, що за умовами договору погашення кредиту повинно здійснюватися позичальником частинами до 20 числа кожного місяця, а процентів - кожного 20 числа (включно) кожного календарного місяця, наступного за звітним, у рахунок якого вносяться кошти, то початок перебігу позовної давності для стягнення цих платежів необхідно обчислювати з моменту (місяця, дня) невиконання позичальником кожного із цих зобов'язань.

Як убачається з наданих суду доказів, відповідач перестала сплачувати щомісячні платежі, тобто перестала виконувати щомісячні зобов'язання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у зв'язку із чим 20.05.2012 року у неї утворилася заборгованість за кредитним договором. У свою чергу банк звернувся до неї з позовом до суду 04.12.2015 року, тобто в термін понад три роки.

У зв'язку з наведеним, а також враховуючи висновок Верховного Суду України відповідно до якого початок перебігу позовної давності слід нараховувати з моменту першого прострочення платежу.

Як зазначив Верховний Суд України у вищевказаній постанові від 19.03.2014 року, що у разі неналежного виконання позичальником зобов'язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів і процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення кожного чергового платежа.

Поряд із цим, статтею 266 ЦК України, встановлено, що зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги (стягнення неустойки, накладення стягнення на заставлене майно, тощо).

Відповідно до ч.3 ст.267 ЦК України позовна давність застосовується лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення.

Відповідно до ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Враховуючи заяву представника відповідача про застосування до позовних вимог строку позовної давності, суд приходить до висновку, що слід відмовити в задоволенні позовних вимог ПАТ «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 10, 15, 60, 61, 88, 169, 208, 209, 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

В задоволені позову Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет іпотеки» - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду м. Києва через Оболонський районний суд м. Києва протягом 10 днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: