Провадження №6/200/603/16
УХВАЛА

24 червня 2016 року Бабушкінський районний суд м. Дніпропетровська

в складі: головуючого судді Єлісєєвої Т.Ю.

при секретарі Кузьминій С.Д.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду заяву ОСОБА_1 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 31.03.2014 року у справі № 1737/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості,-

В С Т А Н О В И В:

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла вищевказана заява. В обґрунтування заяви заявник посилається на те, що рішенням Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 31.03.2014 року у справі №1737/2014 за позовом ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_4 стягнуто з боржника на користь БАНКУ заборгованість в розмірі 18130 грн. 77 коп. за кредитним договором б/н від 12.08.2008 року, який містив застереження про розгляд спірних правовідносин саме в Постійно діючому Третейському суді при Асоціації "Дніпровський банківський Союз". Заявник просить скасувати вищевказане рішення третейського суду, оскільки розгляд вказаної справи не підвідомчий третейському суду відповідно до закону, як справа, що виникає у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

В судове засідання сторони не зявились, відповідно до ч.2 ст.389-4 ЦПК України неявка сторін не перешкоджає судовому розгляду заяви, тому суд вважає за можливе розглянути заяву у відсутність сторін та відповідно до ст.197 ЦПК України без фіксації судового засідання технічними засобами.

Дослідивши матеріали заяви про скасування рішення третейського суду суд вважає, що заява підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.389-4 ЦПК суд не обмежений доводами заяви про скасування рішення третейського суду, якщо під час розгляду справи буде встановлено підстави для скасування рішення третейського суду , визначені статтею 389-5 цього Кодексу.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.389-5 ЦПК України рішення третейського суду може бути скасовано у разі якщо справа, в якій прийнято рішення третейського суду, не підвідомча третейському суду відповідно до закону.

Згідно з п.14 ч.1 ст.6 Закону України «Про третейські суди» (ч.1 ст. 6 цього Закону доповнено пунктом 14 згідно із Законом №2983-VI від 3 лютого 2011 року), третейські суди в порядку, передбаченому цим Законом, можуть розглядати будь-які справи, що виникають із цивільних та господарських правовідносин, за винятком, зокрема, справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відповідно до ч.5 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд має право відступити від правової позиції, викладеної у висновках Верховного Суду України, з одночасним наведенням відповідних мотивів.

Верховний Суд України в постанові від 11.11.2015 року по справі № 6-1716цс15 зазначив, що спори між кредитодавцем та позичальником (споживачем) за договором про надання споживчого кредиту, що виникають як під час укладення, так і під час виконання такого договору, відповідно до пункту 14 частини першої статті 6 Закону України «Про третейські суди», незважаючи на наявність третейського застереження в договорі, не можуть бути предметом третейського розгляду, оскільки цим Законом від 3 лютого 2011 року, який набрав чинності 12 березня 2011 року, виключено з компетенції третейського суду вирішення спорів щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки).

Відмежування цивільних правовідносин за участю споживачів від правовідносин з іншими суб'єктами здійснюється на підставі визначення правової форми їх участі в конкретних правовідносинах.

А тому, незалежно від предмета і підстав позову та незважаючи на те, хто звертається з позовом до суду (банк або інша фінансова установа чи споживач), на правовідносини, що виникають зі споживчого кредиту, поширюється дія Закону України «Про захист прав споживачів».

Отже, на час розгляду справи в третейському суді (03 червня 2013 року) Закон України "Про третейські суди" містив заборону на розгляд третейськими судами справ у спорах щодо захисту прав споживачів, у тому числі споживачів послуг банку (кредитної спілки), а ОСОБА_4, є споживачем послуг банку, спір виник щодо стягнення з нього заборгованості за кредитом, тому третейському суду в силу положень пункту 14 частини першої статті 6 цього Закону така справа не підвідомча, а тому оскаржуване рішення підлягає скасуванню.

На підставі викладеного, керуючись ст.6 Закону України «Про третейські суди», главою 1 розділу VII-I ЦПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_3 про скасування рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 31.03.2014 року у справі № 1737/2014 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості - задовольнити.

Скасувати рішення Постійно діючого Третейського суду при Асоціації "Дніпровський банківський Союз" від 31.03.2014 року у справі № 1737/2012 за позовом Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" до ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором б/н від 12.08.2008 року.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства ОСОБА_2 "ПриватБанк" на користь ОСОБА_3 понесені судові витрати в розмірі 275 грн. 60 коп.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом пятнадцяти днів з дня її постановлення судом.

Особами, які не були присутні в судовому засіданні ухвала може бути оскаржена протягом пятнадцяти днів з дня отримання її копії.

Суддя Єлісєєва