АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД МІСТА КИЄВА
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року колегія суддів Судової палати з розгляду цивільних справ Апеляційного суду м. Києва

у складі судді-доповідача АнтоненкоН.О.,

суддів Стрижеуса А.М., Шкоріної О.І. при секретарі Юрченко А.С.,

за участю відповідача ОСОБА_3,

представника відповідача ОСОБА_4,

позивача ОСОБА_5,

представника позивача ОСОБА_6

розглянула у відкритому судовому засіданні справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, на ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року про задоволення заяви про забезпечення позову ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які беруть участь у справі, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року забезпечено позов ОСОБА_5 до ОСОБА_3 про стягнення боргу, накладено арешт на:

- транспортний засіб марки Jeep, модель Grand Cherokke, 1995 року випуску, зеленого кольору, № кузова НОМЕР_2, який належить ОСОБА_3 на підставі свідоцтва на транспортний засіб № НОМЕР_1 від 18.08.2011;

- частку в розмірі 19,3525% статутного капіталу ТЗДВ «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод», що у грошовому еквіваленті складає 506 391,00грн, яка належить ОСОБА_3

Виконання ухвали в частині арешту на транспортний засіб покладено на УДАІ ГУ МВС України в м. Києві (м. Київ, вул. Б. Хмельницького,54); заборонено державним реєстраторам Відділу реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції вносити будь-які зміни до Єдиного державного реєстру стосовно переходу прав власності на частку в розмірі 19,3525% статутного капіталу ТЗДВ «Бориславський експериментальний ливарно-механічний завод», яка належить ОСОБА_3; виконання ухвал в цій частині покладено на Відділ реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців Реєстраційної служби Бориславського міського управління юстиції.

При цьому суд першої інстанції виходив з того, що невжиття заходів забезпечення позову може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду у разі задоволення позову.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року. Посилається на порушення судом першої інстанції норм процесуального права.

У судовому засіданні апеляційного суду відповідач та його представник підтримали доводи апеляційної скарги та просили її задовольнити. Позивач та його представник у судовому засіданні апеляційного суду просили відхилити апеляційну скаргу та залишити ухвалу суду першої інстанції без змін.

Перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваної ухвали в межах доводів апеляційної скарги та заявлених у суді першої інстанції вимог, колегія дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, а оскаржувана ухвала - залишенню без змін з огляду на таке.

Відповідно до ст.ст. 151, 152 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно, що належить відповідачу.

Предметом спору, за вирішенням якого до суду звернулися ОСОБА_5 є стягнення грошових коштів відповідно до боргової розписки, - тобто, майновий спір.

Забезпечення позову - це вжиття заходів цивільного процесуального характеру, направлених на припинення дій, які можуть утруднити чи зробити неможливим виконання майбутнього рішення суду. Їх вжиття гарантує реалізацію позовних вимог у разі їх задоволення і саме по собі не може порушувати права відповідача, оскільки носить тимчасовий характер.

Відповідно до п. 4 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами цивільного законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» № 9 від 22.12.2006 суд, розглядаючи заяву про забезпечення позову, має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що між сторонами дійсно виник спір та існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; з'ясувати обсяг позовних вимог, а також відповідність виду забезпечення позову позовним вимогам.

Враховуючи, що предметом спору є стягнення боргу, - правильним є висновок суду першої інстанції про наявність підстав для забезпечення позову шляхом накладення арешту на майно відповідача, адже є підстави вважати реальною можливість відповідача у будь-який час до ухвалення рішення розпорядитись майном.

Доводи апеляційної скарги представника ОСОБА_3 висновку суду першої інстанції не спростовують і на його правильність не впливають, оскільки спростовуються наявними у матеріалах справи доказами та встановленими судом обставинами. Крім того, рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 16.03.2015, яке залишене без змін ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 20.12.2016 позов ОСОБА_5 задоволено та стягнуто з ОСОБА_3 на його користь 3 304 494,00грн заборгованості.

Інші доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують і не дають підстав вважати, що судом допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення спору.

За таких обставин висновок суду, викладений в оскаржуваній ухвалі, ґрунтується на вимогах закону і підтверджується матеріалами справи. Передбачених ст. 312 ЦПК України підстав для скасування ухвали Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 303, 312, 315 ЦПК України, колегія

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4, який на підставі довіреності діє в інтересах ОСОБА_3, відхилити.

Ухвалу Святошинського районного суду м. Києва від 16 березня 2015 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно і оскарженню не підлягає.

Суддя-доповідач Н.О. Антоненко

Судді А.М. Стрижеус

О.І. Шкоріна