У Х В А Л А

19 грудня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Гуменюка В.І.,Охрімчук Л.І.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання,

встановила:

Рішенням Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25 червня 2015 року в позові КПТМ «Криворіжтепломережа» відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 2 грудня 2015 року рішення суду першої інстанції скасовано та ухвалено нове рішення про часткове задоволення позову. Стягнуто солідарно з ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість у розмірі 2 401 грн. 44 коп. Стягнуто солідарно з ОСОБА_4, ОСОБА_5 на користь КПТМ «Криворіжтепломережа» заборгованість за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання у розмірі 1097 грн. 25 коп.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 вересня 2016 року касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилено, рішення апеляційного суду залишено без змін.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати судові рішення апеляційної та касаційної інстанцій та ухвалити нове рішення про відмову в позові, з підстави, передбачених пунктом 1 частини першої статті 355 ЦПК України, - неоднакового застосування судом (судами) касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, а саме статей 19, 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», статті 19 ЗУ «Про теплопостачання», статей 512, 203 ЦК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Скасовуючи рішення суду першої інстанції та ухвалюючи нове рішення про часткове задоволення позову, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив із того, що відповідачі не здійснювали оплати за надані послуги, заборгованість обчислено з урахуванням пільги у ОСОБА_4 та осіб, які у певний час проживали в квартирі. Крім того, апеляційний суд, дійшов обґрунтованого висновку про те, що перебіг позовної давності перервався зверненням позивача із заявою про видачу судового наказу та видачею такого 6 лютого 2013 року, який скасовано судом 2 квітня 2013 року.

У наданих для порівняння ухвалах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від:

- 24 червня 2015 року суд касаційної інстанції виходив із того, що враховуючи те, що судовий захист права кредитора на стягнення грошових коштів може бути реалізовано як у позовному провадженні, так і шляхом видачі судового наказу, як особливої форми судового рішення, подання кредитором заяви про видачу судового наказу в порядку, передбаченому розділом II ЦПК України, перериває перебіг строку позовної давності, в порядку, передбаченому ч.2 ст.264 ЦК України.

- 8 липня 2015 року суд касаційної інстанції, залишаючи в силі рішення суду першої інстанції, яким позов про зобов'язання вчинити певні дії було задоволено, виходив із того, що відповідач взяв на себе обов'язок здійснювати виконання робіт та надання послуг з водопостачання, а тому саме на відповідача покладено обов'язок щодо проведення повірки лічильника, у тому числі демонтаж, транспортування і монтаж після повірки, встановлених у позивача в квартирі приладів обліку холодної та гарячої води.

- від 17 вересня 2014 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інтенції, виходив із того, що суди стягуючи з осіб в солідарному порядку на користь позивача заборгованість за отримані послуги, не перевірили, хто є учасником правовідносин з приводу надання житлово-комунальних послуг, зокрема, хто є власником квартири, та дійшли передчасного висновку про солідарну відповідальність відповідачів. Також судами при визначенні розміру заборгованості не було перевірено чинності тарифів, за якими вона була нарахована, з урахуванням доводів та заперечень сторін.

- від 11 лютого 2015 року суд касаційної інстанції, скасовуючи рішення апеляційного суду та направляючи справу на новий апеляційний розгляд, виходив із того, що задовольняючи позов, апеляційний суд, не встановив конкретних дат початку перебігу загального строку позовної давності та строку позовної давності щодо вимог про стягнення штрафу, не з'ясував, який розмір процентів підлягав сплаті в межах строку позовної давності, чи сплив строк позовної давності щодо цих платежів чи їх частин.

- від 15 жовтня 2014 року суд касаційної інстанції скасовуючи рішення судів попередніх інстанцій та направляючи справу на новий розгляд до суду першої інстанції, виходив із того, що суди не з'ясували хто є власником квартири та відповідно хто є належним відповідачем у даній справі. Суди також не перевірили, чи є підстави для солідарної відповідальності відповідачів за даним позовом, оскільки відповідно до статті 1190 ЦК України солідарну відповідальність за заподіяну шкоду несуть тільки особи, спільними діями або бездіяльністю яких така шкода була заподіяна.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що суд касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального права спірних правовідносин дійшов протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за заявою ОСОБА_4 про перегляд судових рішень у справі за позовом комунального підприємства теплових мереж «Криворіжтепломережа» до ОСОБА_5, ОСОБА_4, ОСОБА_6 про стягнення заборгованості за надані послуги з опалення та гарячого водопостачання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

В.І. Гуменюк

Л.І. Охрімчук