У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ
Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Парінова І.К., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_3 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно,

в с т а н о в и в:

У травні 2015 року ОСОБА_3 звернулася до суду із позовом до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області про визнання права власності на спадкове майно, обґрунтовуючи вимоги тим, що ІНФОРМАЦІЯ_1 помер її батько ОСОБА_6, після смерті якого відкрилася спадщина у вигляді 1/2 частини жилого будинку АДРЕСА_1, спадкоємцями якого за законом першої черги були її мати ОСОБА_7, брат ОСОБА_4 та сестра ОСОБА_5, проте спадщину після смерті батька фактично прийняли вона та ОСОБА_7, оскільки проживали у спадковому будинку на день смерті батька. Брат та сестра спадщину не приймали, до нотаріальної контори з відповідною заявою не зверталися. ІНФОРМАЦІЯ_2 померла ОСОБА_7, після смерті якої вона звернулася до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, однак у видачі свідоцтва про право на спадщину їй було відмовлено через відсутність правовстановлюючих документів на будинок. Вона є єдиним спадкоємцем після смерті матері та батька, оскільки ОСОБА_4 та ОСОБА_5 спадщину після смерті батьків не приймали і не заперечують проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Посилаючись на вказане, позивач просила визнати за нею, як спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що належала на підставі свідоцтва про право власності виданого 17 жовтня 1960 року виконкомом Петропавлівської селищної ради, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Справа розглядалась не одноразово.

Рішенням Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року позовні вимоги задоволено. Визнано за ОСОБА_3, як за спадкоємцем за законом першої черги, право власності на 1/2 частину житлового будинку АДРЕСА_1, що належала на підставі свідоцтва про право власності виданого 17 жовтня 1960 року виконкомом Петропавлівської селищної ради Дніпропетровської області, ОСОБА_6, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1.

Рішенням апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року скасовано й ухвалено нове рішення про відмову у задоволенні позовних вимог.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 27 січня 2016 року рішення апеляційного суду Дніпропетровської області від 13 жовтня 2015 року скасовано й справу направлено на новий апеляційний розгляд.

Ухвалою апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року рішення Петропавлівського районного суду Дніпропетровської області від 06 липня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати ухвалу апеляційного суду й справу направити на новий розгляд до суду апеляційної інстанції, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до частини 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими (частина 1 статті 335 ЦПК України).

Встановлено, що оскаржувану ухвалу апеляційного суду постановлено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи касаційної скарги висновків суду апеляційної інстанцій не спростовують.

Вирішуючи спір, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (стаття 212 ЦПК України), з урахуванням фактичних обставин справи і вимог статей 10, 60 ЦПК України, обґрунтовано виходив із того, що після смерті ОСОБА_6 ОСОБА_3 фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, оскільки на день смерті проживала з батьком у спадковому будинку, користувалася ним, доглядала та утримувала його.

Судом зроблено правильний висновок про те, що ОСОБА_3 є єдиним спадкоємцем за законом першої черги та позбавлена можливості оформити спадщину, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на неї, які були втрачені внаслідок затоплення.

Згідно з пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Доводи касаційної скарги і зміст оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції не дають підстав для висновку про те, що судомдопущено порушення або неправильне застосування норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення справи, та зазначені доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

Керуючись пунктом 5 частини 4 статті 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Відмовити у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_3 до Петропавлівської селищної ради Петропавлівського району Дніпропетровської області, треті особи: ОСОБА_4, ОСОБА_5, про визнання права власності на спадкове майно, за касаційною скаргою ОСОБА_2 на ухвалу апеляційного суду Дніпропетровської області від 28 квітня 2016 року.

Копію цієї ухвали та додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ І.К.Парінова