19 грудня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах
Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:
Євтушенко О.І., КадєтовоїО.В., Мостової Г.І.,
розглянувши в попередньому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення залишку коштів на рахунку, витрат на правову допомогу, пені та моральної шкоди,
за касаційною скаргою Публічного акціонерного Товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_5, на рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року,
в с т а н о в и л а:
У січні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» (далі - ПАТ КБ «ПриватБанк») про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення залишку коштів на рахунку, витрат на правову допомогу, пені та моральної шкоди.
На обґрунтування позовних вимог зазначав, що 24 листопада 2010 року на підставі його заяви в ПАТ КБ «ПриватБанк» було відкрито картковий рахунок і видано картку. Протягом 2010 - 2013 років позивач перерахував на картковий рахунок кошти у іноземній валюті - доларах США. В 2014 році позивач неодноразово звертався до відповідача із вимогою повернути вкладені кошти, однак отримував відмови, оскільки, ПАТ КБ «Приватбанк» припинив свою діяльність на території АР Крим. Позивач вважає такі дії відповідача неправомірними, а тому звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів.
Враховуючи викладене, ОСОБА_4, уточнивши позовні вимоги, просив стягнути з ПАТ КБ «Приватбанк» залишок коштів на рахунку у розмірі 21 652,02 дол. США та 5 600 грн витрат на правову допомогу.
Рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ПАТ КБ «ПриватБанк» на користь ОСОБА_4 21 652,02 дол. США залишку коштів на рахунку та 5 600 грн. витрат на правову допомогу. Вирішено питання розподілу судових витрат.

Справа розглядалась судами неодноразово.

Ухвалою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 03 червня 2015 року залишено без змін.

У касаційній скарзі представник ПАТ КБ «ПриватБанк» -

ОСОБА_5 просить скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог, мотивуючи свої вимоги неправильним застосуванням судами норм матеріального права та порушенням норм процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У звʼязку із цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, законність судових рішень в межах касаційного оскарження, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ дійшла висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що ПАТ КБ «ПриватБанк» належним чином не виконав зобовʼязання щодо повернення грошових коштів з карткового рахунку, які підлягали поверненню, а відмова ПАТ КБ «ПриватБанк» у видачі ОСОБА_4 цих коштів обмежує права останнього щодо розпорядження грошовими коштами.

Судами попередніх інстанцій встановлено, що 24 листопада 2010 року на підставі заяви ОСОБА_4 з ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір банківського рахунку та видано картку.

Дана угода була укладена шляхом підписання анкети-заяви. Рахунок був відкритий в Кримському регіональному управлінні ПАТ КБ «ПриватБанк».

На картковий рахунок, згідно копій квитанцій, позивачем 17 січня

2013 року, 11 лютого 2013 року, 15 березня 2013 року та 12 вересня

2013 року було внесено кошти у розмірі: 4 914 дол. США, 6 200 дол. США,

4 791 дол. США, 2 800 дол. США відповідно та 17 січня 2013 року

ОСОБА_6 (матір'ю позивача) - 2 994,96 дол. США.

В зв'язку з тимчасовою окупацією території АР Крим з боку Російської Федерації, в березні 2014 року ПАТ КБ «ПриватБанк» було обмежено доступ до банківських рахунків, відкритих на території АР Крим, в тому числі до рахунка, який належить позивачу.

Згідно довідки Кримського регіонального управління ПАТ КБ «ПриватБанк» від 01 грудня 2014 року залишки грошових коштів на рахунку позивача становлять 21 652,02 дол. США.

Відповідно до статей 525, 526 ЦК України зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до ст. 2 Закону України «Про банки і банківську діяльність» банк - це юридична особа, яка на підставі банківської ліцензії має виключне право надавати банківські послуги, відомості про яку внесені до Державного реєстру банків.

Згідно із ст. 47 цього Закону банк має право здійснювати банківську діяльність шляхом надання банківських послуг. До банківських послуг належать: 1) залучення у вклади (депозити) коштів та банківських металів від необмеженого кола юридичних і фізичних осіб; 2) відкриття та ведення поточних (кореспондентських) рахунків клієнтів, у тому числі у банківських металах; 3) розміщення залучених у вклади (депозити), у тому числі на поточні рахунки, коштів та банківських металів від свого імені, на власних умовах та на власний ризик. Банківські послуги дозволяється надавати виключно банку.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території» тимчасово окупована територія України є невід'ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 1066 ЦК України за договором банківського рахунка банк зобов'язується приймати і зараховувати на рахунок, відкритий клієнтові (володільцеві рахунка), грошові кошти, що йому надходять, виконувати розпорядження клієнта про перерахування і видачу відповідних сум з рахунка та проведення інших операцій за рахунком.

Банк зобов'язаний за розпорядженням клієнта видати або перерахувати з його рахунка грошові кошти в день надходження до банку відповідного розрахункового документа, якщо інший строк не передбачений договором банківського рахунка або законом (ч. 2 ст. 1068 ЦК України).

Статтею 60 ЦПК України визначено, що кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Ураховуючи наведене, суди попередніх інстанцій на підставі належним чином оцінених доказів, дійшли правильного висновку про задоволення позовних вимог, оскільки встановили, що саме банк, а не його структурна одиниця має відповідати за взятими на себе зобов'язаннями. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє відповідача від виконання обов'язків за укладеним і дійсним договором банківського рахунку. Окупація території АР Крим Російською Федерацією та пов'язана із цим неможливість відповідача здійснювати банківську діяльність не мають ознак надзвичайності чи невідворотності для виконання обов'язку за договором, не перебувають у причинному зв'язку із неповерненням грошей, а банком не надано доказів вжиття ним усіх залежних від нього заходів щодо належного виконання зобов'язання перед позивачем.

Також суди попередніх інстанцій дійшли вірного висновку про відшкодування 5 600 грн витрат на правову допомогу, оскільки такі витрати підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а лише зводяться до переоцінки доказів.

Перевіривши доводи касаційної скарги, суд касаційної інстанції дійшов висновку про відхилення касаційної скарги та залишення без змін рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року та ухвали апеляційного суду Івано-Франківської області від

12 травня 2016 року, тому що судові рішення законні та обґрунтовані.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись статтями 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ,

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Публічного акціонерного Товариства Комерційного банку «ПриватБанк», подану представником ОСОБА_5, відхилити.

Рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 30 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Івано-Франківської області від 12 травня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_4 до Публічного акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» про захист прав споживача банківських послуг на повернення грошового вкладу, стягнення залишку коштів на рахунку, витрат на правову допомогу, пені та моральної шкоди залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:О.І. Євтушенко О.В. Кадєтова Г.І. Мостова