ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 2/753/6977/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"30" вересня 2016 р. суддя Дарницького районного суду м.Києва Вовк Є.І., розглянувши матеріали за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої залиттям квартири, третя особа - ОСОБА_4,

Встановив:

До Дарницького районного суду м. Києва надійшов вказаний позов.

Вказану заяву було подано без додержання вимог, викладених у ст.119 ЦПК України, а саме: не сплачено судовий збір у повному обсязі відповідно до вимог Закону України «Про судовий збір»; відсутнє обгрунтування позову щодо вимоги про відшкодування всієї шкоди, завданої залиттям вказаної квартири (власниками якої за твердженням заявника, є позивач та третя особа в рівних долях) лише на користь позивача; не вказано номерів засобів зв"язку позивача та відповідача; не зазначено обгрунтування та доказів щодо належності ОСОБА_3 квартири АДРЕСА_1, з якої за твердженням позивача відбулося залиття, як і щодо проживання ОСОБА_3 у цій квартирі (щодо вини останньої у вказаному залитті), при цьому в обгрунтуванні позову зазначено, що залиття сталося з вини мешканців квартири АДРЕСА_1 - тобто осіб у множині, і обгрунтування цієї суперечності також відсутнє.

Враховуючи викладене, ухвалою Дарницького районного суду м. Києва було вирішено залишити без руху позовну заяву з наданням строку для виправлення недоліків - 5 днів, копію якої позивач отримала 20.09.2016 року (згідно з розпискою).

Проте, недоліки позову були усунуті не у повному обсязі.

Так, 22.09.2016 року до Дарницького районного суду м.Києва надійшла Заява щодо усунення недоліків від 22.09.2016 року (яка зокрема містила обгрунтування та посилання на докази, з викладенням її змісту на 2 сторінках) лише в одному примірнику (при цьому, акт щодо відсутності її копій для відповідача та третьої особи не складався, оскільки відсутнє посилання на їх наявність - відповідного переліку додатків, який відсутній) всупереч вимогам ч.1 ст.120 ЦПК України.

Крім того, щодо не надання для вищевказаного відповідача та третіх осіб копій вказаної заяви щодо усунення недоліків від 22.09.2016 року, то заявником не враховано, що відповідно до положень ст.120 ЦПК України - позивач повинен додати до позовної заяви її копії та копії всіх документів, що додаються до неї, відповідно до кількості відповідачів і третіх осіб.

При цьому, позивачем не враховано, що не надання вказаних додатків здійснено без врахування і принципу змагальності сторін (ст.10 ЦПК України), якому кореспондує необхідність здійснення пропозиції відповідачу подати в зазначений строк (в ухвалі про відкриття провадження) письмові заперечення проти позову та посилання на докази, якими вони обгрунтовуються, що передбачено п.5) частиною 5 ст.122 ЦПК України.

Крім того, судом враховано, що відповідно до п.12 та п.13 Постанови ПЛЕНУМУ ВИЩОГО СПЕЦІАЛІЗОВАНОГО СУДУ УКРАЇНИ З РОЗГЛЯДУ ЦИВІЛЬНИХ І КРИМІНАЛЬНИХ СПРАВ від 17.10.2014 року №10:у випадках об'єднання в одній заяві вимог як майнового, так і немайнового характеру судовий збір згідно з частиною третьою статті 6 Закону № 3674-VI підлягає сплаті як за ставками, встановленими для позовів майнового характеру, так і за ставками, встановленими для позовних заяв зі спорів немайнового характеру, наприклад, зняття арешту з майна та визнання права власності на це майно(при цьому судовий збір може бути сплачений окремо за кожною вимогою або загальною сумою за всіма позовними вимогами); якщо в позовній заяві об'єднано дві або більше самостійних вимог немайнового характеру, пов'язані між собою, судовий збір сплачується окремо з кожної із таких вимог (або загальною сумою), наприклад, за вимогами про усунення перешкод у користуванні власністю та відшкодування моральної шкоди.

Таким чином, судом встановлено, що вказану позовну заяву було подано без додержання вимог, викладених у ч.5 ст.119 ЦПК України, а саме позивачем не сплачено у повному обсящзі судовий збір, який згідно з ч.2 ст.4 Закону України "Про судовий збір" становить 551 грн. 20 коп. за кожну з вищевказаних двох самостійних позовних вимог майнового та немайнового характеру (який фактично сплачений позивачем лише частково - в загальній сумі 551 грн. 20 коп.).

Судом також враховано, що Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючі п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, зміст яких - не допустити судовий процес у безладний рух.

З цього приводу прецедентними є рішення Європейського суду з прав людини у справах «Осман проти Сполученого королівства» від 28.10.1998 року та «Круз проти Польщі» від 19 червня 2001 року.

У вказаних Рішеннях зазначено, що право на суд не є абсолютним. Воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави.

У зв'язку з наведеним, вказані висновки не є порушенням права на справедливий судовий захист та не можуть вважатися обмеженням права доступу до суду.

При цьому з положень ч.2 ст.121 ЦПК України вбачається: якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями статтями 119 і 120 цього Кодексу, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду; інакше заява вважається неподаною і повертається позивачеві.

Відповідно до положень ч.5 ст.121 ЦПК України - повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

На підставі викладеного, вважаю, що відповідно до ст.121 ЦПК України заяву належить повернути.

Керуючись ст.121 ЦПК України,

Ухвалив:

Повернути позов ОСОБА_2.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом 5 днів з дня отримання її копії.

Суддя: