Ухвала

іменем україни

12 жовтня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Євтушенко О.І., Кузнєцова В.О., Мостової Г.І.

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» про захист прав споживача, стягнення грошових коштів, за касаційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» на рішення Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року та рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним позовом, зазначаючи, що 22 грудня 2015 року між ним та відповідачем укладено договір фінансового лізингу, відповідно до якого предметом лізингу є трактор «Foton-354», 2014 року випуску, вартістю 155 тис. грн. Згідно з договором позивач сплатив 15 500 грн на рахунок відповідача. В офісі відповідача його завірили, що трактор має бути поставлений протягом трьох днів, однак трактор йому не доставили. Вважав зазначений договір фінансового лізингу нікчемним, оскільки не дотримані вимоги щодо його нотаріального посвідчення. Також вважав, що йому спричинена моральна шкода, яка полягає в тому, що дії відповідача призвели до зміни усталеного способу його життя.

Посилаючись на викладене, ОСОБА_4 просив застосувати наслідки нікчемності правочину та стягнути з відповідача на його користь 15 500 грн сплачених коштів та 15 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Рішенням Теофіпольського районного суду Хмельницької області від 29 березня 2016 року позов задоволено частково.

Стягнуто з ТОВ «Лізингова компанія Еталон» на користь ОСОБА_4 15 500 грн, сплачених ним згідно з договором фінансового лізингу від 22 грудня 2015 року № 003311, та 2 тис. грн на відшкодування моральної шкоди.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року зазначене судове рішення в частині відшкодування моральної шкоди скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди відмовлено.

У решті рішення залишено без змін.

У поданій касаційній скарзі ТОВ «Лізингова компанія Еталон» просить ухвалені в справі рішення скасувати, посилаючись на порушення судами норм матеріального і процесуального права, та ухвалити нове рішення про відмову в позові.

Відповідно до п. 6 розд. XII«Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому ЦПК України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Установлено, що 22 грудня 2015 року між ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» (лізингодавець) та ОСОБА_4 (лізингоодержувач) укладено договір фінансового лізингу № 003311, згідно з яким лізингодавець зобов'язується придбати та передати на умовах фінансового лізингу в користування майно - трактор «Foton-354» вартістю 155 тис. грн, а лізингоодержувач зобов'язується прийняти предмет лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі згідно з умовами договору.

Відповідно до умов договору позивач сплатив на користь ТОВ «Лізингова компанія «Еталон» 15 500 грн, що підтверджується квитанцією від 22 грудня 2015 року.

Даний договір був укладений у простій письмовій формі.

Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до ч. 2 ст. 806 ЦК України до договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов'язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом.

Виходячи з аналізу норм чинного законодавства за своєю правовою природою договір лізингу є змішаним договором та містить елементи договору оренди (найму) та договору купівлі-продажу транспортного засобу, що випливає зі змісту договору відповідно до ст. 628 ЦК України.

Згідно зі ст. 799 ЦК України договір найму транспортного засобу укладається у письмовій формі, а договір найму транспортного засобу за участю фізичної особи підлягає нотаріальному посвідченню.

Відповідно до ч. 1 ст. 220 ЦК України у разі недодержання сторонами вимоги закону про нотаріальне посвідчення договору такий договір є нікчемним.

Оскільки сторони при укладенні договору фінансового лізингу не дотрималися нотаріальної форми договору, яка є обов'язковою, такий договір є нікчемним.

Указана правова позиція передбачена у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року № 6-2766цс15, яка в силу вимог ст. 360-7 ЦПК України є обов'язковою для всіх судів України.

Відповідно до ч. 1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов'язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов'язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину.

Оцінюючи в сукупності наявні у справі докази, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що, оскільки договір фінансового лізингу укладений у простій письмовій формі, він є нікчемним, тому стягнув на користь позивача сплачені ним кошти у сумі 15 500 грн.

Апеляційний суд погодився з рішенням суду першої інстанції в цій частині.

Разом із тим апеляційний суд вважав помилковими висновки суду першої інстанції про стягнення на користь позивача моральної шкоди з підстав порушення його прав як споживача, оскільки у спорах про захист прав споживачів чинне цивільне законодавство передбачає відшкодування моральної шкоди у тих випадках, якщо така завдана майну споживача або шкода завдана каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю. Саме по собі задоволення вимог споживача не може бути підставою для відшкодування йому моральної (немайнової) шкоди.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Доводи касаційної скарги ТОВ «Лізингова компанія Еталон» не дають підстав для висновку про неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи, а зводяться до переоцінки доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів cудової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «Лізингова компанія «Еталон» відхилити.

Рішення апеляційного суду Хмельницької області від 26 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.І. Євтушенко

В.О.Кузнєцов

Г.І.Мостова