Провадження № 2/234/5859/16
РІШЕННЯ

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 жовтня 2016 року м.Краматорськ

Краматорський міський суд Донецької області

в складі головуючого судді Михальченко А.О.,

за участю секретаря Вербовецької Д.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні в м. Краматорську цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням, -

ВСТАНОВИВ:

23.09.2016 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням.

Із позову вбачається, що позивач є власником квартири АДРЕСА_1. У зазначеній квартирі зареєстровані дружина позивача та його діти: ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2. З червня 2014 року відповідачі у квартирі не мешкають та особистих їх речей не має. У червні 2014 року відповідачі виїхали на постійне місце мешкання до Російської Федерації, де мешкають до теперішнього часу. Житлом забезпечені та оформлюють громадянство Російської Федерації. В результаті чого позивач вимушений вносити комунальні платежі, що ставить його у скрутне становище. Просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою АДРЕСА_1.

У судове засідання позивач не з'явився, але надав суду заяву з проханням справу слухати у його відсутність та про те, що позов підтримує у повному обсязі.

Відповідачі у судове засідання не з'явились, надали до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності, позов визнали та не заперечують проти його задоволення.

Згідно ст. 212 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.

Проаналізувавши в сукупності зібрані в справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Відповідно до ч. 3 ст. 10, ч. ч. 1, 4 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997р. відповідно до Закону України від 17.07.1997р. № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях 316, 317, 319, 321 ЦК України.

Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст. 16, 386, 391 ЦК України. Об'єктом права власності може бути, зокрема, житло - житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст. 379, 382 ЦК України.

У судовому засіданні встановлено, що на підставі договору міни квартири від 14.10.2010 року квартира АДРЕСА_1 належить позивачу на праві власності. (а.с. 6)

Згідно довідки про склад сім'ї, виданої ОК «ЖБК» від 14.09.2016 року у квартирі АДРЕСА_1 зареєстровані: ОСОБА_2, 1979 року народження, ОСОБА_3, 2001 року народження, ОСОБА_4, 2006 року народження. (а.с. 5)

Відповідно до акту про не проживання від 15.09.2016 року, ОСОБА_2, та діти: ОСОБА_3, ОСОБА_4 з червня 2014 року в квартирі АДРЕСА_1 не мешкають. (а.с. 4)

За таких обставин, суд вважає, що позовні вимоги позивача про визнання відповідачів ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1 підлягають задоволенню.

На підставі викладеного й керуючись ст. ст. 8, 10, 60, 214, 215 ЦПК України, а також ст. 391 ЦК України, суд -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, яка діє в інтересах ОСОБА_3, ОСОБА_4 про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням задовольнити.

Визнати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_6, ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 такими, що втратили право користування квартирою АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення Краматорського міського суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення. Апеляційна скарга подається в Апеляційний суд Донецької області через Краматорський міський суд.

Рішення ухвалене у нарадчій кімнаті й надруковано у єдиному примірнику.

Суддя: