Провадження №4-с/521/85/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 жовтня 2016 року місто ОСОБА_1

Малиновський районний суд м. Одеси, у складі:

головуючого - судді Леонова О.С.,

при секретарі Малиш О.Л.,

за участю:

представника посадової особи державної виконавчої служби ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за скаргою ОСОБА_3 на дії посадової особи державної виконавчої служби, -

ВСТАНОВИВ:

18.08.2016 року ОСОБА_3 звернувся в суд зі скаргою на дії посадової особи державної виконавчої служби.

В обґрунтування заявлених вимог ОСОБА_3 зазначив, що 26.07.2016 року він подав до територіального управління юстиції в Одеській області заяву про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_4 та державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_5

15.08.2016 року поштовим листом він отримав постанову територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 року про відмову у задоволенні його заяви про відвід.

Вважає постанову територіального управління юстиції в Одеській області невмотивованою, та такою, що суперечить Законам України, постановам Вищих судів України та судової практиці.

З листа територіального управління юстиції в Одеській області від 08.08.2016 року за № Д-1481-09 вбачається, що вище керівництво, тобто вся виконавча служба Одеської області, неправильно трактує вимоги закону. Зокрема у зазначеному листі вказано, що виконавчий документ № 521/*4521/14-ц, виданий Малиновським районним судом м. Одеси 02.06.2016 року містить посилання на те, що необхідно встановити межові знаки. Таке ствердження територіального управління юстиції в Одеській області суперечить рішенню апеляційного суду Одеської області, на підставі якого виданий зазначений виконавчий лист.

У своєму рішенні апеляційний суд чітко зазначив норми права, за якими потрібно виконати рішення останнього. А саме встановлення меж земельної ділянки стягувача повинно відбуватися за нормами наказу Держкомзема №376, який прописує, що встановлення меж земельних ділянок закріплюється межовими знаками та посвідчується актом прийому передачі межових знаків на зберігання у складі техдокументації із землеустрою це прямо прописано на 4 аркуші рішення апеляційного суду та на 5-6 аркушах.

У кінці 7 аркушу рішення апеляційного суду зазначено: «Закріплення межовими знаками меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), за відсутності відомостей про те, що замовник цього не бажає, передача їх на зберігання не відбулася». 11.07.2016 року не відбулося встановлення меж земельної ділянки стягувача, та закріплення їх межовими знаками. Передача їх (межових знаків) на збергінання замовнику не відбулася. Не зважаючи на це, боржник та державний виконавець 11.07.165 року склали акти про встановлення меж земельної ділянки стягувача, а 03.08.2016 року намагалися примусити стягувача підписати кадастровий план земельної ділянки №56-а, на що він написав свої вимоги на цьому плані, а сам план не підписав.

У рішенні апеляційного суду, яке зараз примусово виконується, чітко прописана процедура встановлення меж земельної ділянки стягувача. Проте все те, на що посилається апеляційний суд у своєму рішення боржником не виконане, а отже і всі акти державного виконавця є нікчемними та підлягають скасуванню, а дії державного виконавця потрібно визнати неправомірними постанова ВССУ №6 від 07.02.2014 року.

Це свідчить про неодноразове порушення органом державної виконавчої служби прав та інтересів стягувача.

Якщо ж обовязок державного виконавця здійснити певну дію прямо передбачено законом, але строки її вчинення не зазначені, то бездіяльність державного виконавця може бути оскаржена в будь-яки час, коли особа прийде до висновку, що ця бездіяльність порушує її прав чи свободи, оскільки правопорушення є триваючим.

Нездійснення посадовою особою (державним виконавцем) своїх обовязків, покладених на неї законом, не повинно будь-яким чином призводити до порушення чи обмеження прав субєктів права на оскарження її незаконних дій.

Вважає, що завдання ДВС є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом, тому перевірка вчинених таких дій державним виконавцем є фактично перевіркою дотримання статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо справедливого судового розгляду й належного виконання рішення суду.

З листа територіального управління юстиції в Одеській області від 08.08.2016 року за № Д-1481-09 вбачається, що вище керівництво, тобто вся виконавча служба Одеської області вважає, що всі державні виконавці не уповноважені перевіряти встановлення межових знаків на межах земельної ділянки №56-а по вул. Широка в с. Протопопівка Біляївського району Одеської області, яка належить ОСОБА_3 стягувану за рішенням суду. У той же час в рішенні суду чітко прописана необхідність встановлення межових знаків.

Саме ці обставини та акти державного виконавця і були підставою відводу всіх державних виконавців Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси.

У постанові про відвід зазначено, що вимоги стягувача про відвід державних виконавців є припущенням та не можуть бути підставою для відводу.

Вважає, що акти державного виконавця складені з порушенням процесуальних вимог їх складання, а тому не можуть братися до уваги.

Лист територіального управління юстиції в Одеські області від 08.08.2016 року за № Д-1481-09 містить суперечливі факти та спростовує всі акти державного виконавця. У листі та актах зазначено, що межі земельної ділянки стягувача встановлені. У той же час техдокументація зі встановлення меж земельної ділянки стягувача не виконана і досі. Тобто у стягувача є всі підстави для сумнівів у професійності та неупередженості державних виконавців, оскільки державні виконавці тривалий час не виконують рішення суду та посилаються на документи, які складені з порушенням закону, та які мають бути підтверджені певними засобами доказування. Зокрема актами привязки меж та межових знаків на місцевості, актами прийому передачі межових знаків на зберігання з підписами суміжних землевласників у складі техдокументації.

Таким чином, вважає постанову територіального управління юстиції в Одеській області від 01.08.2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_4 та державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_5 є невмотивованою, а отже підлягає скасуванню.

Просить суд визнати постанову ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеські області від 01.08.2016 року про відмову у задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_4 та державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_5 невмотивованою та скасувати останню; зобовязати Головне територіальне управління юстиції в Одеській області вдруге розглянути заяву ОСОБА_3 про відвід всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси у тому числі начальнику Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_4 та Державному виконавцю того ж відділу ОСОБА_5

Заявник ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, але через канцелярію суду надав заяву (вхід. 42652 від 07.10.2016 року), в якій просив розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримав.

Представник посадової особи державної виконавчої служби ОСОБА_2 в судовому засіданні просила в задоволенні заяви відмовити в повному обсязі.

Суд, вислухавши пояснення представника посадової особи державної виконавчої служби, вивчивши зібрані в справі докази, вважає, що скарга не підлягає задоволенню.

В судовому засіданні встановлено, що у провадженні Малиновського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №521/4524/14-ц виданого 02.06.2016 року Малиновським районним судом м. Одеси, про зобовязання Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 з виїздом на місцевість.

26.07.2016 року ОСОБА_3 звернувся до Одеського обласного управління юстиції виконавчої служби Малиновського району м. Одеси із заявою про відвід державного виконавця Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_5, начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси ОСОБА_4, всім державним виконавцям Малиновського відділу державної виконавчої служби м. Одеси, через упередженість та зацікавленість державних виконавців у невиконані рішення суду.

01.08.2016 року постановою начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6, було відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_3 від 26.07.2016 року про відвід в.о. начальника Малиновського відділу державної виконавчої служби міста ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_4 та всіх державних виконавців відділу у виконавчому провадженні № 51387861 з виконання виконавчого листа № 521/4521/14-ц, виданого 02.06.2016 Малиновським районним судом м. Одеси про зобовязання Державного підприємства «Центр Державного земельного кадастру» встановити межі земельних ділянок в натурі (на місцевості) громадянину ОСОБА_3 з виїздом на місцевість.

Згідно ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов'язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Виконання судового рішення, відповідно до змісту рішення Конституційного Суду України № 5-рп/2013від 26.06.2013 року по справі № 1-7/2013,є невід'ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема, законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.

Європейський суд з прав людини у рішенні від 20 липня 2004 року по справі «Шмалько проти України» вказав, що право на виконання судового рішення є складовою права на судовий захист, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як складова частина судового розгляду (пункт 43).

Згідно ч.1 ст.2 Закону України «Про виконавче провадження», примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів міністерства юстиції.

Статтею 11 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що державний виконавець зобов'язаний вжити передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії, зокрема, державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

Суд вважає, що дії начальника управління державної виконавчої служби ОСОБА_1 територіального управління юстиції в Одеській області ОСОБА_6 з винесення постанови від 01.08.2016 року мали правомірний характер, оскільки у відповідності до вимог частини 1 ст. 16 Закону України «Про виконавче провадження», державний виконавець, експерт, спеціаліст, оцінювач, перекладач не можуть брати участі у виконавчому провадженні і підлягають відводу, якщо вони є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, або є інші обставини, що викликають сумнів у їх неупередженості.

У разі незгоди заявника з діями або бездіяльністю посадових осіб державної виконавчої служби існує інший порядок оскарження їх дій передбачений ст. 383 ЦПК України, відповідно до якої сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Оскільки заявником не надано до суду жодних доказів на підтвердження того, що в.о. начальника відділу ОСОБА_4 та всі державні виконавці відділу є близькими родичами сторін, їх представників або інших осіб, які беруть участь у виконавчому провадженні, або заінтересовані в результаті виконання рішення, тому суд вважає, що вимоги заявника не підлягають задоволенню.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 209, 212-215, 383-389 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на дії посадової особи державної виконавчої служби відмовити.

Апеляційну скаргу на ухвалу може бути подано до Апеляційного суду Одеської області через Малиновський районний суд м. Одеси протягом п'яти днів з дня проголошення ухвали.

Головуючий суддя О.С. Леонов