Справа № 462/1964/16 Головуючий у 1 інстанції: Палюх Н.М.
Провадження № 22-ц/783/5542/16 Доповідач в 2-й інстанції: ОСОБА_1 Н. П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2016 року колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду Львівської області в складі:

головуючої: Крайник Н.П.

суддів: Мельничук О. Я., Струс Л. Б.

при секретарі: Куцику І.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2, ОСОБА_3»яни Володимирівни на рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 липня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_2, ОСОБА_3»яни Володимирівни про усунення перешкод у користуванні квартирою та вселення, -

в с т а н о в и л а:

Оскаржуваним рішенням позов задоволено частково. Зобов»язано ОСОБА_2 та ОСОБА_3»яну Володимирівну не чинити ОСОБА_4 перешкоди у користуванні квартирою № 2 у будинку № 24 по вул. Ясній у м. Львові. Зобов»язано ОСОБА_2 передати ОСОБА_4 ключі від брами подвіря будинку по вул. Ясній, 24/2 у м. Львові та вхідних дверей квартири №2 зазначеного будинку. Вирішено питання судових витрат.

Рішення суду оскаржили ОСОБА_2 та ОСОБА_3 В

Вважають його незаконним, необґрунтованим, таким, що ухвалене з порушенням норм матеріального і процесуального права та з неповним з»ясуванням усіх обставин справи. Зокрема, зазначають, що позивач з 25.08.2014 року до березня 2016 року не цікавився спірною квартирою та не намагався в неї вселитися. Крім того, зазначають, що позивач ОСОБА_4 не брав участі у витратах по утриманню квартири, прибудинкової території, проведенню ремонту та сплаті комунальних послуг. Заміна замка на вхідних дверях квартири відбулася з метою захисту життя та здоров»я ОСОБА_2, оскільки ОСОБА_4 неодноразово вчиняв насильницькі дії в сім»ї психологічного характеру, погрожував фізичною розправою, за що був двічі притягнутий до адміністративної відповідальності, що підтверджується постановами Залізничного районного суду м. Львова від 04.04.2012 року по адміністративній справі № 1309/1422/12 та від 25.12.2012 року по адміністративній справі № 1309/5796/12. З письмовою вимогою про видачу ключів від квартири позивач звернувся 31 березня 2016 року, проте, не дочекавшись відповіді та відповідних дій від відповідачів, цього ж дня - 31 березня 2016 року подав відповідний позов до суду з вимогами про надання ключів від спірної квартири. Вважають, що позивач є таким, що втратив право на користування спірною квартирою, оскільки не надав суду доказів того, що з серпня 2014 року до березня 2016 року цікавився даною квартирою та мав намір проживати в ній.

Просять рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити.

Заслухавши суддю-доповідача, вивчивши матеріали та обставини справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Згідно ч. ч. 4, 5 ст. 9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом.

Житлові права охороняються законом, за винятком випадків, коли вони здійснюються в суперечності з призначенням цих прав чи з порушенням прав інших громадян або прав державних і громадських організацій.

Згідно ч.ч. 1, 4 ст. 156 ЖК Україн члени сім»ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Припинення сімейних відносин з власником будинку (квартири) не позбавляє їх права користування займаним приміщенням.

Судом встановлено, що квартира АДРЕСА_1 належить на праві приватної власності ОСОБА_2 Згідно довідки № 911 від 19.05.2016 року, виданої ЛКП «Граніт», у квартирі зареєстровано троє осіб: ОСОБА_2, її донька ОСОБА_3 та колишній чоловік ОСОБА_4

Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України, обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини.

Рішенням Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2013 року, залишеним без змін ухвалою Апеляційного суду Львівської області від 11.03.2014 року, у задоволенні позову ОСОБА_5, ОСОБА_6»яни Володимирівни до ОСОБА_4 про визнання особи такою, що втратила право на користування житлом, і виселення відмовлено.

Рішення Залізничного районного суду м. Львова від 26.12.2013 року, яке набрало законної сили, встановлено, що ОСОБА_4 та ОСОБА_2 перебували у зареєстрованому шлюбі до 2012 року. Від шлюбу у них народилась донька ОСОБА_6 Квартира АДРЕСА_1 належала на праві спільної сумісної власності ОСОБА_2, ОСОБА_4 та їхній доньці ОСОБА_6 Згідно договору дарування від 06.12.2011 року, укладеного між ОСОБА_4 та ОСОБА_6, остання отримала в дар від свого батька 1/3 частину вказаної квартири. Подарувавши належну йому частку в квартирі доньці, ОСОБА_4 залишився без власного житла. Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 продовжував проживати у квартирі як член сімї власників.

Згідно договору дарування від 26.02.2012 року, укладеного між ОСОБА_3 та ОСОБА_2, остання отримала в дар від свої доньки 2/3 частини спірної квартири.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_4 до 25.08.2014 року проживав у спірній квартирі. 24.08.2014 року ОСОБА_4 та його мати, перебуваючи у спірній квартирі, вчинили сварку з ОСОБА_2, під час якої останній було спричинено тілесні ушкодження, після чого 25.08.2014 року ОСОБА_2 поміняла замок у вхідних дверях квартири. З того часу відповідачі не впускають позивача у спірну квартиру і відмовляються надати йому ключі від вхідних дверей такої та брами подвір»я будинку, чим чинять позивачу перешкоди у користуванні цією квартирою. Іншого житла у ОСОБА_4 немає.

З приводу усунення перешкод в користуванні квартирою та неправомірних дій колишньої дружини ОСОБА_2 М позивач звертався 25.08.2014 року до Залізничного РВ ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області та 13.02.2016 року - до Залізничного відділу поліції ГУ НП у Львівській області.

31.03.2016 року позивачем було надіслано ОСОБА_2 та ОСОБА_6 вимогу про усунення перешкод у доступі до квартири АДРЕСА_1 та видачу ключів від вхідних дверей квартири і брами будинку.

Задовольняючи частково позовні вимоги ОСОБА_4, районний суд вірно виходив з того, що він, як колишній чоловік власника спірної квартири ОСОБА_2 має право на користування спірною квартирою, іншого житла у нього не має, а відповідачі чинять йому перешкоди у користуванні спірним житлом.

Доводи апеляційної скарги правильних висновків суду не спростовують. Підстав для скасування рішення суду колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 303, 307, 308, 314, 315, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2, ОСОБА_3»яни Володимирівни відхилити.

Рішення Залізничного районного суду міста Львова від 26 липня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили безпосередньо до суду касаційної інстанції.

Головуючий: Крайник Н. П.

Судді: Мельничук О. Я.

ОСОБА_7