У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 березня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Ступак О.В., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, іпотечного договору та зобов'язання повернути кошти,

в с т а н о в и в :

У травні 2015 року ОСОБА_2 звернулася в суд з вказаним позовом, обґрунтовуючи його тим, що 14 липня 2008 року між АКБ «Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум», та нею було укладено кредитний договір № 216/08/26 CLZv зі змінами, внесеними договором від 12 листопада 2008 року № 1 та договором від 27 березня 2009 року № 2. Сума наданого кредиту складає 200 тис. дол. США і його було надано на споживчі цілі.

Позивач вказувала, що у кредитному договорі, в тому числі з урахуванням внесених змін, немає відомостей щодо детального розпису загальної вартості кредиту та немає умов, які п. 3.2, 3.4 розділу 3 Правил надання банками інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту (далі - Правила) визнані обов'язковими. Також банком не надавався позивачу окремий письмовий документ з детальними розписом загальної вартості кредиту для споживання. Банк не надав ОСОБА_2, як споживачу фінансових послуг в галузі споживчого кредитування, в письмовій формі повної інформації про умови кредитування, а також орієнтовану сукупну вартість кредиту, яка надається перед укладенням кредитного договору, чим було порушено вимоги чинного закону.

Також ОСОБА_2 вказувала, що спірний кредитний договір, в тому числі з урахуванням змін до нього, не містить графіку платежів у розрізі сум процентів за користування кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов'язань за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. Таким чином, оспорюваний кредитний договір в момент укладення не відповідав вимогам щодо змісту таких правочинів та порядку їх укладення, а умови кредитного договору є несправедливими, суперечать принципу добросовісності, що є наслідком істотного дисбалансу договірних прав і обов'язків, спрямоване на погіршення становища споживача.

Крім того, позивач вказувала, що ні при укладенні кредитного договору, ні при внесенні змін до нього вона, як споживач, не була повідомлена про покладення на неї валютних ризиків, та не надано інформацію щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним. Таким чином, права позивача, як споживача фінансової послуги, зокрема права на необхідну, доступну та своєчасну інформацію про продукцію (послугу), належну якість продукції та обслуговування, були порушені.

ОСОБА_2 зазначала, що не усвідомлювала та не могла усвідомити можливість збільшення обсягу своїх зобов'язань за оскаржуваним кредитним договором в п'ять разів за умови стрімкого зростання курсу долара США по відношенню до гривні, а тому вважає, що даний правочин має бути визнаний недійсним, як такий, що вчинений нею під впливом помилки щодо обставин, що мають істотне значення.

З вказаних вище підстав позивач просила суд визнати недійсним кредитний договір від 14 липня 2008 року № 216/08/26 CLZv, укладений між ОСОБА_2 та АКБ «Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум»; визнати недійсним іпотечний договір від 14 липня 2008 року, посвідчений приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. та зареєстрований в реєстрі за № 3441; зобов'язати ПАТ «Банк Форум» повернути позивачу кошти в розмірі 63 164,75 дол. США, безпідставно отримані за недійсним кредитним договором.

24 листопада 2015 року позивач подала уточнення до позовної заяви, в яких просила свої позовні вимоги в частині визнання недійсним іпотечного договору від 14 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 3441, та про зобов'язання ПАТ «Банк Форум» повернути їй кошти в розмірі 63 164,75 дол. США, безпідставно отримані за недійсним кредитним договором, залишити без розгляду, а зміст позовних вимог про визнання договору недійсним від 19 травня 2015 року вважати доповненим пунктом 2, викладеним у наступній редакції: «2. Визнати порушеними мої права як споживача фінансової послуги за кредитним договором від 14 липня 2008 року № 216/08/26 CLZv, укладеним мною із АКБ Форум», правонаступником якого за всіма правами та обов'язками є ПАТ «Банк Форум».

Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_2 до ПАТ «Банк Форум» про визнання кредитного договору від 14 липня 2008 року № 216/08/26 CLZv недійсним та визнання порушеними права ОСОБА_2 як споживача фінансової послуги за кредитним договором від 14 липня 2008 року № 216/08/26 CLZv відмовлено.

Позовні вимоги в частині визнання недійсним іпотечного договору від 14 липня 2008 року, посвідченого приватним нотаріусом Тернопільського районного нотаріального округу Чолач Г.Д. та зареєстрованого в реєстрі за № 3441, та зобов'язання ПАТ «Банк Форум» повернути їй кошти в розмірі 63 164,75 доларів США, безпідставно отримані за недійсним кредитним договором - залишено без розгляду.

Вирішено питання про розподіл судових витрат.

У березні 2016 року до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга ОСОБА_2 на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року, тобто після закінчення строку, установленого ст. 325 ЦПК України.

До касаційної скарги додано заяву про поновлення строку на касаційне оскарження.

Зважаючи на те, що строк на касаційне оскарження пропущено з поважних причин, він підлягає поновленню.

У касаційній скарзі ОСОБА_2 просить скасувати рішення суду першої інстанції, ухвалу апеляційного суду і ухвалити нове рішення про задоволення позову, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Відповідно до пункту 5 частини 4 статті 328 ЦПК України суддя відмовляє у відкритті касаційного провадження, якщо касаційна скарга є необґрунтованою і викладені у ній доводи не викликають необхідності перевірки матеріалів справи.

У відкритті касаційного провадження у справі слід відмовити, оскільки із матеріалів касаційної скарги, змісту оскаржуваних судових рішень вбачається, що скарга є необґрунтованою і наведені в ній доводи не дають підстав для висновків щодо незаконності та неправильності зазначених судових рішень.

Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п'ятою та шостою статті 203 цього Кодексу.

Відповідно до ст. ст. 626-629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункту), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов'язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов'язковим для виконання сторонами.

Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Розглядаючи справу, суд першої інстанції правильно встановив, що позивач ознайомилася і погодилася з усіма умовами кредитування, про що свідчить підписання нею, зокрема кожного аркуша кредитного договору, додатку 1 до даного договору та договорів № 1, № 2 про внесення змін до кредитного договору від 14 липня 2008 року № 216/08/26 CLZv.

Відмовляючи у задоволенні позову ОСОБА_2, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, дослідивши докази у справі й давши їм належну оцінку в силу вимог ст. ст. 10, 60, 212 ЦПК України, а також, врахувавши обставини справи, правильно виходив із того, що спірний кредитний договір підписаний сторонами, які досягли згоди з усіх істотних умов спірного договору, мали необхідний обсяг цивільної дієздатності, а їх волевиявлення було вільним і відповідало їхній внутрішній волі; позивач на момент укладення договору не заявляла додаткових вимог щодо умов спірного правочину та в подальшому виконувала його умови; відповідач надав позивачу документи, які передували укладенню кредитного договору, у тому числі й щодо сукупної вартості кредиту, реальної процентної ставки, графік погашення кредиту, а тому правові підстави для визнання недійсним оскаржуваного правочину відсутні.

Також, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що відповідачем не порушено прав ОСОБА_2, як споживача фінансових послуг в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів».

Суд апеляційної інстанції дійшов правильного висновку, що твердження позивача про те, що банком не надавалась інформація щодо покладення на неї валютних ризиків під час виконання зобов'язань за кредитним договором, та надання їй інформації щодо методики, яка використовується банком для визначення валютного курсу, строків і комісій, пов'язаних з конвертацією валюти платежу у валюту зобов'язання під час погашення заборгованості за кредитом та процентами за користування ним є надуманими, оскільки встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют проводиться щоденно Національним банком України за погодженням з Кабінетом Міністрів України, у відповідності до ст. 36 Закону України «Про Національний банк України», ч. 1 ст. 8 Декрету Кабінету Міністрів України «Про систему валютного регулювання та валютного контролю», Положення «Про встановлення офіційного курсу гривні до іноземних валют та курсу банківських металів», тому банк не впливає на зміну курсу валют і не може прогнозувати чи встановлювати офіційний курс гривні до іноземних валют.

Ухвалюючи рішення у справі, суд першої інстанції та апеляційний суд правильно визначилися з характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, в результаті чого ухвалили законні й обґрунтовані рішення, які відповідають вимогам матеріального та процесуального права, підстави для їх скасування відсутні.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують.

Керуючись п. 5 ч. 4 ст. 328 ЦПК України,

у х в а л и в:

Поновити ОСОБА_2 строк на касаційне оскарження рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року та ухвали апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року.

Відмовити ОСОБА_2 у відкритті касаційного провадження у справі за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про захист прав споживача, визнання недійсним кредитного договору, іпотечного договору та зобов'язання повернути кошти, за касаційною скаргою на рішення Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 24 грудня 2015 року та ухвалу апеляційного суду Тернопільської області від 02 лютого 2016 року.

Додані до касаційної скарги матеріали повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ О.В. Ступак