Справа №478/1782/16-ц
пров. №2/478/303/2016
Р і ш е н н я

І м е н е м У к р а ї н и

03 листопада 2016 року Казанківський районний суд Миколаївської області

в складі: головуючої судді Сябренко І.П.

з участю: секретаря Поліщук С.П.

представника позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду смт. Казанка цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини,

В с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася до суду з позовом до відповідача, в якому посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді земельної частки (паю), розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, яка відкрилася 30.03.1998 року після смерті її діда - ОСОБА_3, просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за спадковою трансмісією від покійного діда ОСОБА_3, покійного батька ОСОБА_4 та покійної матері ОСОБА_5.

Ухвалою суду від 12.08.2016 року залучено до участі у справі Новолазарівську сільську раду Казанківського району Миколаївської області в якості співвідповідача.

30.09.2016 року ОСОБА_2 надала суду заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилаючись на поважність причин пропуску строку для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини у виді земельної частки (паю), розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, яка відкрилася 30.03.1998 року після смерті її діда - ОСОБА_3, просила визначити додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 підтримав заявлені вимоги і пояснив, що після смерті діда позивачки ОСОБА_3, який помер 30.03.1998 року, відкрилась спадщина у виді земельної частки (паю), розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах, право на яку він мав згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0053867. Спадкоємцем померлого являвся його син ( батько позивача) ОСОБА_4, який за свого життя у встановлений законом строк до нотаріуса за оформленням спадкових справ не звертався, але заяви про відмову від спадщини він не подавав до дня смерті, що мала місце 03.07.2004 року. Після смерті діда позивачка у встановлений законом строк не подавала заяву до нотаріуса заяву про прийняття спадщини, оскільки лише в червні 2016 року знайшла сертифікат на право на земельну частку (пай) серії МК №0053867 виданий ні імя діда ОСОБА_3.

На сьогодні позивачка ОСОБА_2 є єдиним спадкоємцем майна померлого діда, тому в липні 2016 року звернулася до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було в цьому відмовлено з посиланням на пропуск строку для прийняття спадщини. Вважає, що зазначені вище причини пропущення строку, є поважними, тому просив задовольнити позовні вимоги і визначити ОСОБА_2 додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини.

Відповідач Казанківська районна державна адміністрація Миколаївської області явку свого представника не забезпечив.

Відповідач Новолазарівська сільська рада Казанківського району Миколаївської області явку свого представника не забезпечив, але надав суду письмову заяву в якій просив справу розглядати у відсутності представника, не заперечував проти задоволення позову.

Вислухавши доводи представника позивача та дослідивши письмові докази, суд приходе такого висновку.

Матеріалами справи встановлено, що згідно сертифікату на право на земельну частку (пай) серії МК №0053867 від 24.09.1997 року громадянину ОСОБА_3 належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у КСП «Перемога» розміром 9,47 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості).

Як зазначено у свідоцтві про смерть серії І-ФП №140125 від 10.04.2002 року ОСОБА_3 помер 30 березня 1998 року у віці 81 років в с. Новолазарівка Казанківського району Миколаївської області.

Особистого розпорядження (заповіту) на випадок своє смерті ОСОБА_3 не залишив.

Відповідно до інформації Казанківської державної нотаріальної контори Миколаївської області від 19.10.2016 року спадкова справа після смерті ОСОБА_3, який помер 30 березня 1998 року не заводилась, свідоцтво про право на спадщину не видавалося.

Пунктом 4 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16 січня 2003 року, який набрав чинності з 1 січня 2004 року передбачено, що Цивільний кодекс застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обовязків, що виникають або продовжують існувати після набрання ним чинності.

Як встановлено судом, спадщина після смерті ОСОБА_3 відкрилася 30 березня 1998 року, а тому слід застосовувати ЦК УРСР від 18 липня 1993 року.

Згідно до положень ст. 549 ЦК УРСР, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини.

Відповідно до ст. 550 ЦК УРСР передбачено, що строк для прийняття спадщини, встановлений ст. 549 цього Кодексу, може бути продовжений судом, якщо він визнає причини пропуску поважними.

Відповідно до постанови державного нотаріуса Єланецької державної нотаріальної контори Миколаївської області ОСОБА_6 від 27.07.2016 року спадкоємцю ОСОБА_2 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті спадкодавця ОСОБА_3 у зв'язку з пропуском шестимісячного строку.

Тобто, позивач ОСОБА_2 звернулася до нотаріуса за оформленням спадкових справ тільки через вісімнадцять років після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини.

Належних в контексті положень ст.ст.58-60 ЦПК України доказів, які б підтверджували наявність об'єктивних, непереборних, істотних труднощів, що унеможливили своєчасне подання заяви про прийняття спадщини після смерті спадкодавця ОСОБА_3, позивачем ОСОБА_2 суду не надано.

Посилання позивача на необізнаність про наявність спадкового майнане заслуговують на увагу, оскільки на час смерті спадкодавця позивач ОСОБА_2 була дієздатною особою, достовірно знала про час та місце відкриття спадщини і мала реальну можливість та достатньо часу для прийняття спадщини у встановленому законом порядку і не мала перешкод для подання заяви про прийняття спадщини, але вона не скористалася правом на прийняття спадщини, а з позовом до суду звернулася лише 27 липня 2016 року, тобто через вісімнадцять років після спливу строку для вчинення дій по прийняттю спадщини і не зазначила жодної обєктивної обставини, яка б заважала їй звернутись до нотаріуса з відповідною заявою за такий тривалий період.

За таких обставин, суд приходе висновку про те, що необізнаність позивача про наявність спадкового майна, не може вважатись об'єктивною, непереборною та істотною перешкодою, а такі причини поважними, тому позов ОСОБА_2 не підлягає задоволенню.

В силу вимог ст.88 ЦПК України судові витрати, понесені позивачем у зв'язку з розглядом справи, належить віднести на її рахунок.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 209, 212-215, 218 ЦПК України, суд

В и р і ш и в:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до Казанківської районної державної адміністрації Миколаївської області та Новолазарівської сільської ради Казанківського району Миколаївської області про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, - відмовити.

Судові витрати, понесені позивачем у звязку з розглядом справи, віднести на його рахунок.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Миколаївської області через Казанківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення, а відповідачі, які не були присутніми у судовому засіданні можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя