Справа № 685/862/16-ц
Провадження № 2/685/215/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 грудня 2016 року Теофіпольський районний суд Хмельницької області в складі

головуючого судді Самойловича А.П.,

за участі секретаря Дондель Т.В.,

представника позивачів ОСОБА_1 та

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в смт Теофіполь Хмельницької області цивільну справу за позовом ОСОБА_3 та ОСОБА_4 до Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» в особі Філії «Рідний край» Приватного акціонерного товариства «Зернопродукт МХП» про усунення перешкод у користуванні земельними ділянками з кадастровими номерами :03:004:0079 та :03:004:0001,

В С Т А Н О В И В :

25 липня 2016 року ОСОБА_3 та ОСОБА_4 звернулися до суду з позовом, в якому зазначили, що являються власниками земельних ділянок площами по 2,806 га, розташованих на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області з кадастровими номерами :03:004:0079 та :03:004:0001 відповідно, які були ними набуті 27 травня 2014 року в порядку спадкування за заповітом.

В 2016 році позивачами було виявлено, що на належних їм земельних ділянках філією «Рідний край» ПрАТ «Зернопродукт МХП» здійснюється вирощування сільськогосподарських культур, тому заявлені позовні вимоги зобовязати відповідача усунути перешкоди у користуванні їм зазначеними ділянками, оскільки використання ділянок відповідачем є самовільним та таким, що створює їм перешкоди у вільному володінні і користуванні землею.

В ході судового розгляду представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав, зазначених у позовній заяві.

Представник відповідача позовних вимог не визнав та пояснив, що спірні земельні ділянки передані в оренду кооперативу «Україна» попереднім їх власником, після смерті якого були успадковані позивачами. Правонаступником кооперативу «Україна» є ТОВ «Україна 2016» і в даний час вирішується питання про його входження до складу ПрАТ «Зернопродукт МХП», тому відповідач на законних підставах користується земельними ділянками.

Заслухавши пояснення представників сторін, свідків та дослідивши матеріали справи, судом не вбачається підстав для задоволення позову.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оренду землі», оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для ведення підприємницької та інших видів діяльності. Орендарями земельних ділянок, за ст. 8 даного Закону, є юридичні або фізичні особи, яким на підставі договору оренди належить право володіння і користування земельною ділянкою.

Статтею 13 закону визначено поняття договору оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

29 серпня 2010 року між орендодавцем ОСОБА_5 та орендарем Кооперативом «Україна» () були укладені договори оренди землі, відповідно до яких в оренду на 10 років було передано дві земельні ділянки площею 2,81 га кожна на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, належні орендодавцю на підставі державних актів на земельну ділянку серії ХМ № 004024 та серії І-ХМ № 008189. Договори оренди зареєстровані в Теофіпольській філії Державного підприємства «Центру Державного Земельного Кадастру», про що у Державному реєстрі земель вчинено записи від 05 вересня 2010 року № 82 та від 27 вересня 2010 року № 64 відповідно.

Відповідно до витягів з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 27 травня 2014 року №№ 22216216 та 22210261, наданих нотаріусом Теофіпольської державної нотаріальної контори ОСОБА_6, позивач ОСОБА_4 є власником земельної ділянки площею 2,806 га з кадастровим номером :03:004:0001, а позивач ОСОБА_7 власником земельної ділянки площею 2,806 га з кадастровим номером :03:004:0079, які розташовані на території Великолазучинської сільської ради Теофіпольського району Хмельницької області, призначені для ведення товарного сільськогосподарського виробництва.

Згідно цих же витягів вбачається, що обома позивачами право власності на земельні ділянки було набуто на підставі свідоцтв про право на спадщину від 27 травня 2014 року за №№ 649 та 645.

Так як в текстах договорів оренди від 29 серпня 2010 року не зазначені кадастрові номери земельних ділянок, судом, в порядку ч. 4 ст. 10 ЦПК України, розяснено сторонам право заявити клопотання про витребування з відділу Держгеокадастру у Теофіпольському районі Хмельницької області архівних копій державних актів на земельні ділянки, належні ОСОБА_5, однак таких клопотань не було заявлено.

Разом з тим, представники позивача та відповідача визнали, що позивачі успадкували земельні ділянки після смерті ОСОБА_5 і належні позивачам спірні земельні ділянки є саме тими ділянками, щодо яких укладені договори оренди, тому дана обставина, в силу ч. 1 ст. 61 ЦПК України, не підлягає доказуванню.

Відповідно до статей 15 та 16 ЦК України кожна людина має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Статтями 1216 та 1218 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обовязків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обовязки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.

Спадкодавець ОСОБА_5 та кооператив «Україна» у договорах оренди землі від 29 серпня 2010 року передбачили у пунктах 35.4 обох договорів припинення дії договору у разі ліквідації юридичної особи-орендаря.

Сторонами у пунктах 38 обох договорів також передбачено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другої особи, а також реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.

З Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що Сільськогосподарський виробничий кооператив «Кооператив по агросервісному обслуговуванню сільськогосподарського виробництва «Україна» (ідентифікаційний код юридичної особи 21344991) є припиненим, згідно запису № 1000186 від 19 лютого 2016 року, правонаступником якого є Товариство з обмеженою відповідальністю «Україна 2016» ().

Юридична особа, відповідно до ч. 1 ст. 104 ЦК України, припиняється в результаті реорганізації (злиття, приєднання, поділу, перетворення) або ліквідації. В разі реорганізації юридичних осіб майно, права та обовязки переходять до правонаступників.

Власник земельних ділянок ОСОБА_5 передав в оренду Кооперативу «Україна» своє майно, а тому фактично позивачі, успадкувавши це майно, в період дії договорів оренди набули обовязок надати майно у власність та право на одержання орендної плати, але не набули права на самостійне використання майна, оскільки, згідно умов договору, смерть орендодавця та реорганізація орендаря не тягнуть за собою припинення договору.

Таким чином, в ході судового розгляду не знайшов свого підтвердження факт порушення прав позивачів на використання земельних ділянок.

Встановлений в ході судового розгляду факт використання майна не орендарем, а іншою особою, виходячи з обраного позивачами способу захисту в межах позовних вимог, за наявності чинного договору оренди, не тягне зобовязання іншу особу, яка фактично користується майном, усунути перешкоди в користуванні земельними ділянками, оскільки з таким позовом може звернутися за даних умов лише правонаступник орендаря.

Керуючись ст.ст. 15, 16, 1216, 1218 ЦК України, ст.ст. 1, 8, 13 Закону України «Про оренду землі», ст.ст. 212-215 ЦПК України, суд,

В И Р І Ш И В :

Відмовити ОСОБА_3 та ОСОБА_4 в задоволенні позову.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Хмельницької області шляхом подання апеляційної скарги через Теофіпольський районний суд Хмельницької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя А.П. Самойлович