Дата документу 11.07.2016
Справа № 320/4278/16-ц
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

«11» липня 2016 року м. Мелітополь

Суддя Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області Фомін В.А., розглянувши заяву ОСОБА_1 про зняття з арешту,

В С Т А Н О В И В:

До Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області звернулась ОСОБА_1 з заявою про зняття арешту з нерухомого майна, житлового будинку по вул. Чкалова № 267 в м. Мелітополі. В заяві зазначено, що Мелітопольським міськрайонним судом під час розгляду цивільної справи № 1179/2002, було накладено арешт, однак дані обставини не підтверджуються долученими до заяви доказами, а саме до матеріалів заяви долучено постанову державного виконавця про накладення арешту на житловий будинок по вул. Чкалова № 267 в м. Мелітополі.

Заявниця по справі є правонаступницею ОСОБА_2, яка була відповідачем по цивільній справі № 1179/2002.

Вивчивши матеріали заяви, суд приходить до висновку, що заяву про зняття арешту з нерухомого майна подано без додержання вимог, передбачених Цивільним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р. позовна заява подається до суду в письмовій формі і за змістом повинна відповідати вимогам статті 119 ЦПК. У звязку з цим суди мають звертати особливу увагу, зокрема, на те, що у позовній заяві повинні не лише міститися позовні вимоги, а й бути викладені обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги, і зазначені докази, що підтверджують кожну обставину.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6Конвенції про захист прав людини і основоположних свободгарантує кожному право подати до суду будь-який позов, що стосується його цивільних прав і обов'язків. Проте право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Разом з тим, такі обмеження не повинні впливати на доступ до суду чи ускладнювати цей доступ таким чином і такою мірою, щоб завдати шкоди суті цього права, та мають переслідувати законну мету.

Дослідивши заяву та додані до неї матеріали, суддя прийшов до висновку, що вона подана з порушенням вимог ст.ст. 119, 120 ЦПК України, а саме:

- не зазначено імя відповідача, його місце проживання (перебування) або місцезнаходження, поштовий індекс, номери засобів, якщо такі відомі;

Згідно п. 2 ч. 1 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» за розгляд позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою - судовий збір справляється у розмірі що складає 0,4 розміру мінімальної заробітної плати (551 грн. 20 коп.).

Розмір мінімальної заробітної плати, встановлюється Законом України «Про державний бюджет» на відповідний календарний рік та станом на 01 січня 2016 року згідно Закону України «Про державний бюджет на 2015 рік» розмір мінімальної заробітної плати складає 1378 грн.

Таким чином, позивач повинна сплатити судовий збір відповідно до п. 2 ч. 1 ст.4 Закону України «Про судовий збір». Розміри ставок судового збору зазначені у ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», який необхідно сплатити позивачу (отримувач державний бюджет м. Мелітополя, Код отримувача 37968956, р/р 0013, Код ЄДРПОУ суду 36969096, МФО 813015, код виду платежу: 22030001.

Отже, зазначені в ухвалі недоліки перешкоджають розгляду справи.

Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р., якщо заява не відповідає вимогам статей 119, 120 ЦПК або не сплачено судовий збір, суддя відповідно до вимог статті 121 ЦПК постановляє ухвалу, в якій повинні бути зазначені конкретні підстави залишення заяви без руху, в тому числі й розмір несплачених судових витрат, і надає строк для усунення недоліків, тривалість якого визначається в кожному конкретному випадку з урахуванням характеру недоліків, реальної можливості отримання копії ухвали, яка повинна бути надіслана заявнику негайно, та їх виправлення.

Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 121 ЦПК України суддя, встановивши, що позовну заяву подано без додержання вимог, викладених у статтях 119 і 120 ЦПК України, або не сплачено судовий збір, постановляє ухвалу, в якій зазначаються підстави залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків, який не може перевищувати пяти днів з дня отримання позивачем ухвали.

Таким чином, суд вважає необхідним залишити вказану заяву без руху, надавши заявнику строк для усунення недоліків позовної заяви терміном 3 дні з дня отримання копії вказаної ухвали.

Керуючись ст. 119, ч. ч. 1,2 ст. 121 ЦПК України, Постановою Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» № 2 від 12.06.2009 р., суд,

У Х В А Л И В:

Ззаяву ОСОБА_1 про зняття з арешту - залишити без руху.

Надати заявнику строк усунути недоліки протягом 3 днів з дня отримання ним ухвали. В разі невиконання вимог суду заява буде вважатись неподаною та повернута позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя: В.А. Фомін