КОРАБЕЛЬНИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа № 488/4750/15-ц
Провадження № 2/488/542/16 р.
РІШЕННЯ

Іменем України

04.10.2016 року м. Миколаїв

Корабельний районний суд м. Миколаєва

В складі : судді Лазаревої Г. М.,

при секретарі Маліновській К.В., Левіній Д.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини, стягнення аліментів до досягнення дитиною 3-х річного віку, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна набутого за час спільного проживання,

В С Т А Н О В И В:

04.11.2015 року позивач звернувся до суду з зазначеним позовом до відповідача, посилаючись на ті обставини, що проживав однією сімєю з відповідачем, перебували у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2012 р. по липень 2014 р., за цей час народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, батьком у свідоцтві про народження якого записаний відповідач.

Факт спільного проживання підтверджується наступними обставинами: у вересні 2012 р. почали мешкати спільно з відповідачем за адресою його реєстрації по провулку Багрицького, 25 у м. Миколаєві. Почали вести спільне господарство, спільно вирішували сімейні питання. Для створення належних умов мешкання в будинку у вересні 2012 р. спільно з відповідачем купували меблі, побутову техніку тощо. Через півроку переїхали мешкати за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 514. Встановити факт спільного проживання необхідно для стягнення з відповідача аліментів на утримання позивачки до досягення дитиною 3-х річного віку.

Після припинення сумісного проживання відповідач не надавав матеріальної допомоги, тому змушена була звернутися з позовом до суду про стягнення аліментів на утримання дитини. Так як позивач не працює через те, що перебуває у відпустці по догляду за дтиною, дитина часто хворіє, перебуває на обліку у лікаря- імунолога, то, посилаючись на ст.84 ч.2 СК України просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання в розмірі 1/6 частини його доходів до досягнення дитиною 3-х річного віку.

За період спільного проживання придбали наступне майно: разом за спільні кошти побудували в будинку в якому мешкали за адресою: м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 514, гараж розміром 4х7 приблизною вартістю 25000 грн., купили: причеп до легкового авто вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 2800 грн., плазмовий телевізор LED TV LG вартістю 3800 грн., холодильник NOFROST LG вартістю 4500 грн., ліжко з вмонтованими ящиками вартістю 2500 грн., матрац «Велам» ортопедичний вартістю 1500 грн., газова плита HANSA вартістю 3200 грн., витяжка вартістю 750 грн., кутова шафа з пеналами вартістю 3600 грн., прихожа вартістю 700 грн., кухня вартістю 5000 грн., в будинку в якому мешкали за адресою: м. Миколаїв, пров. Багрицького, 25 придбана меблева стінка вартістю 6000 грн., побудовано камін вартістю 4000 грн. Загальна сума придбаного майна складає 41850 грн.

Крім того вказала, що відповідач залишив собі грошові кошти, які належали її батькам в розмірі 6000 грн.

На підставі зазначеного, посилаючись на ст. ст. 60, 61, 68, 70, 74 СК України, ст. 372 ч.2, ст. 368 ч. 3 ЦК України просила, згідно уточнених позовних вимог :

Встановити факт спільного проживання однією сімєю як чоловіка та дружини між нею та ОСОБА_3 у період з вересня 2012 року по липень 2014 року.

Стягнути з відповідача аліменти на її утримання до досягнення дитиню 3-х річного віку у розмірі 1/6 частини його заробітку.

Визнати вказане в позові майно їх спільною сумісною власністю.

Визнати за нею право власності на :

Причеп до легкового авто вартістю 6000 грн., плазмовий телевізор LED TV LG вартістю 3800 грн., холодильник NOFROST LG вартістю 4500 грн., газова плита Ханса вартістю 3200 грн., кутова шафа з пеналами вартістю 3600 грн.

Усього майна на загальну вартість 21100 грн.

Визнати за відповідачем право власності на : пральну машину LG вартістю 2800 грн.,ліжко з вмонтованими ящиками вартістю 2500 грн., матрац «Велам» ортопедичний вартістю 1500 грн., витяжку вартістю 750 грн., прихожу вартістю 700 грн., кухню вартістю 5000 грн., меблеву стінку вартістю 6000 грн., камін вартістю 4000 грн.

Усього майна на загальну суму 23250 грн.

Визнати побудований гараж за адресою : м. Миколаїв, пр. Жовтневий, 514 сумісною з відповідачем власністю, залишити його відповідачу та стягнути з нього половину його вартості в сумі 12500 грн., стягнути з відповідача грошові кошти в сумі 6000 грн., які належать батькам позивачки і є неповернутими, судові витрати покласти на відповідача.

В судовому засіданні позивач підтримала заявлені вимоги на підставах зазначених в позові, вказавши, що причеп до легкового авто придбаний під час спільного з відповідачем проживання необхідний їй для перевезення будівельних матеріалів, так як здійснює будівництво за адресою свого з батьком мешкання, надала копію посвідчення водія на власне імя.

Відповідач визнав частково позовні вимоги, вказавши, що спірний гараж не є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, так як був побудований до початку їх сумісно з відповідачкою проживання, спірний телевізор також не є об'єктом права спільної сумісної власності, так як взагалі не був придбаний, зазначений позивачкою камін знаходився в будинку його батьків і був побудований ними, вказав також, що вартість ліжка з вмонтованими ящиками та меблевої стінки складає 7600 грн., а не 8500 грн., як зазначила позивачка. Відповідач пояснив також, що спірний причеп до автомобіля був придбаний його родичами за їх кошти на його імя, тому не може бути визнаний обєктом права сумісної з позивачкою власності, факт сумісного проживання у період часу зазначений в позові визнає, позовні вимоги щодо стягнення з нього аліментів на утримання позивачки до досягнення дитиною 3-х річного віку вважає необґрунтованими, так як з нього вже стягнуто аліменти на утримання їх дитини в розмірі 1/3 частини його доходів, зважаючи на розмір його заробітної плати. Просив, згідно письмових заперечень до позову, здійснити розподіл спільного з позивачкою майна на суму 29650 грн., а саме газової плити HANSA вартістю 3200 грн., холодильника NOFROST LG вартістю 4500 грн., кутової шафи з пеналами вартістю 3600 грн., пральної машини LG вартістю 2800 грн., ліжка з вмонтованими ящиками та меблевої стінки загальною вартістю 7600 грн., ортопедичного матрацу «Велам» вартістю 1500 грн., витяжки кухонної вартістю 750 грн., прихожої вартістю 700 грн., кухні вартістю 5000 грн. Наявність боргу з його сторони батькам позивачки заперечував. Вказав, що визнає позовні вимоги про встановлення факту сумісного з позивачкою проживання в період часу вказаний в позові. Просив, згідно заперечень до позову :

Виділити у його власність наступне майно :

Ліжко з вмонтованими ящиками, меблеву стінку, ортопедичний матрац «Велам» загальною вартістю 9100 грн., витяжку вартістю 750 грн., кухню вартістю 5000 грн., а всього майна на загальну вартість 14850 грн.

Виділити у власність ОСОБА_2 наступне майно : газову плиту HANSA вартістю 3200 грн., холодильник NOFROST LG вартістю 4500 грн., кутову шафу з пеналами вартістю 3600 грн., пральну машину LG вартістю 2800 грн., прихожу вартістю 700 грн., а всього майна на загальну суму 14800 грн.

Свідок ОСОБА_5 підтвердив факт будівництва гаражу в 2012 р. за адресою : пр. Жовтневий, 514, зазначив, що придбав каміння ракушняк на будівництво вказаного гаражу, надавав допомогу в будівництві.

Свідок ОСОБА_6 підтвердив факт придбання ним та його батьками причепу до легкового авто за їх кошти у власність ОСОБА_3 І, тобто відповідача.

Свідок ОСОБА_7 заперечувала будівництво сторонами каміну в її будинку, підтвердила факт будівництва гаражу в 2011 році, заперечивши причетність до цього будівництва ОСОБА_5 Ю П., заперечила наявність боргу зі сторони ОСОБА_3, тобто відповідача, батькам ОСОБА_2, підтвердила факт придбання у власність відповідача спірного причепу за кошти її сімї.

Інші свідки, вказані в позові не допитувались через пояснення сторін про відсутність такої необхідності.

Відповідно до ст. 256 ЦПК України у судовому засіданні може бути встановлений факт проживання однією сімєю чоловіка та жінки без шлюбу, а також інші факти від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не встановлено іншого порядку їх встановлення.

За таких обставин факт спільного проживання сторін та перебування їх у фактичних шлюбних відносинах з вересня 2012 року по липень 2014 року вбачається доведеним через визнання вказаних обставин відповідачем, зазначення даних обставин позивачем.

Вивчивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд встановив наступне :

Від спільного проживання сторони мають дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією свідоцтва про народження.

Як вбачається з копії довідки УМВС у Миколаївській області від 26 травня 2015 року ОСОБА_2 з 19.08.2002 року проходить службу в органах внутрішніх справ, з 13.11.2013 року по 16.07.2016 р. перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку.

Як вбачається з довідки про доходи ОСОБА_3 від 24.06.2015 р. фактично отримана ним заробітна плата на посаді заступника начальника слідчого відділу за період з січня по червень 2015 року складає 20928 грн. 81 коп.

Доходи ОСОБА_2, згідно довідки Жовтневого УПСЗН складають : з червня по жовтень 2015 р. 3623,16 грн. допомога малозабезпеченим сімям, допомога по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х річного віку 130 грн. щомісяця.

Відповідно до ч.2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання у разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої ст.84 та статей 86 і 88 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною 3-х років.

Якщо дитина має вади фізичного або психічного розвитку, дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка до досягнення дитиною шести років.

Право на утримання має дружина з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати таку допомогу.

Як вбачається з копії довідки Миколаївської обласної дитячої лікарні від 17.07.2015 року дитина ОСОБА_4 знаходиться на обліку у лікаря-імунолога обласної дитячої лікарні з 29.09.2014 р. з діагнозом : Первинний імунодефіцит. Транзиторна гіпогамаглобулінемія. Дитина систематично проходить обстеження та отримує симптоматичне лікування. Як вбачається з довідки Комунального закладу «Центр первинної медичної допомоги» від 18.02.2016 року, згідно виписки з амбулаторної карти, дитина ОСОБА_4 знаходиться на обліку у кардіолога, імунолога, хворіє, згідно наданих записів, майже щомісяця.

Як вбачається з копії трудової книжки відповідача він 01.04.2016 р. був звільнений зі служби в поліції за власним бажанням.

На теперішній час, згідно пояснень відповідача він влаштувався на службу у Збройні сили України, одержує заробітну плату достатню для утримання колишньої дружини.

Проте, під час судового розгляду даної справи відповідач неодноразово надавав пояснення стосовно визнання ним позову про стягнення аліментів на утримання дружини, згідно яких не визнавав вказані вимоги, так як вже сплачує 1/3 частину доходів на утримання дитини.

Як вбачається з копії рішення Корабельного районного суду м. Миколаєва від 21.09.2015 року з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 були стягнуті аліменти на утримання сина ОСОБА_8 16.07.2013 р. н. в розмірі 1/3 частини його заробітку щомісячно, починаючи з 05.08.2015 р. до повноліття дитини.

За таких обставин суд вважає можливим стягнути з відповідача на утримання позивача грошові кошти в розмірі 1/10 частини його доходів до досягнення дитиною 3-х річного віку.

Належність сторонам газової плити HANSA вартістю 3200 грн., пральної машини LG вартістю 2800 грн., холодильника NOFROST LG вартістю 4500 грн., кухонної витяжки вартістю 750 грн., кутової шафи з пеналами вартістю 3600 грн., кухні вартістю 5000 грн., прихожої вартістю 700 грн., ортопедичного матрацу «Велам» вартістю 1500 грн. суд вважає доведеним, так як між сторонами не було спору щодо належності, придбання ними в період спільного проживання та вартості вказаного майна, відповідно до ст. 61 ЦПК України : обставини, визнані сторонами не підлягають доказуванню.

Належність сторонам плазмового телевізора LED TV LG вбачається недоведеною обставиною, так як позивач не надала жодних документів на вказану річ (була надана лише фотокартка з телевізором), відповідач заперечував його придбання під час спільного проживання та взагалі не визнав наявність вказаної речі.

Наявність таких речей, як меблева стінка та ліжко з вмонтованими ящиками також не заперечувалась сторонами, проте, як вбачається з копії договору № 905 від 07.09.2012 р. студії «Дом мебели» вартість вказаних речей складає 7600 грн., в той час як в позові зазначені меблева стінка вартістю 6000 грн. та ліжко з вмонтованими ящиками вартістю 2500 грн. За таких обставин, враховуючи відсутність інших письмових доказів вартості зазначеного майна, вартість ліжка з вмонтованими ящиками та меблевої стінки вбачається доведеною на суму 7600 грн.

Належність сторонам каміну вартістю 4000 грн., що побудований за адресою : пров. Багрицького, 25 вбачається недоведеною обставиною, через відсутність будь-яких письмових доказів стосовно будівництва вказаного майна, заперечення відповідача та свідків зі сторони відповідача щодо здійснення вказаного будівництва сторонами під час спільного проживання, а також через належність будинку за адресою : пров. Багрицького, 25 батькам відповідача під час сумісного проживання сторін.

Спільне будівництво сторонами гаражу за адресою : м. Миколаїв, пр-т. Богоявленський, 514, також вбачається недоведеною обставиною через заперечення відповідача, свідків з його сторони, побудову вказаного гаражу в 2012 р., згідно копії технічного паспорта на будинок за адресою його розташування : м. Миколаїв, пр-т. Богоявленський, 514, твердження позивача про те, що почали проживати спільно з відповідачем у вересні 2012 р. по пров. Багрицького, 25 у м. Миколаєві, через півроку переїхали мешкати за адресою : пр. Жовтневий, 514. ( Як вбачається з акту про проживання від 17.07.2015 р. сторони проживали за адресою : ІНФОРМАЦІЯ_2 з травня 2013 р.), Тобто вбачається непроживання сторін за адресою місця знаходження спірного гаража під час документально підтвердженого року його будівництва.

За таких обставин вбачаються сумніви щодо можливості будівництва гаражу сторонами в 2012 р., враховуючи обставини непроживання сторін в 2012 р. за адресою будівництва гаражу та пояснення свідків про здійснення початку будівництва до 2012 року. Проте факт придбання каміння ракушняку батьком позивачки , неоспорювання даного факту стороною відповідача, пояснення позивачки про те, що її допомога у будівництві полягала у приготуванні їжі працюючим вказують на імовірність надання допомоги і стороною позивача при здійсненні будівництва.

Зважаючи на положення закону, а саме ч.1 ст. 62 СК України про те, що якщо майно дружини, чоловіка за час шлюбу істотно збільшилось у своїй вартості внаслідок спільних трудових чи грошових затрат або затрат другого з подружжя, воно у разі спору може бути визнане за рішенням суду обєктом права спільної сумісної власності подружжя, вбачається недоведеність факту настільки істотного збільшення гаражу у вартості, внаслідок спільних дій сторін у будівництві, що зумовлює визнання цієї речі обєктом права спільної сумісної власності подружжя.

З приводу набуття сторонами причепу до легкового авто під час спільного проживання право власності на який було зареєстровано 19.10.2013 р. за ОСОБА_3 були надані пояснення стороною відповідача про придбання зазначеної речі за кошти їх сімї, а не спільні кошти сторін, але, зважаючи на пояснення позивачки про те, що на придбання причепу було витрачено і їх спільні з ОСОБА_3 кошти, неможливість спростування вказаних обставин, положення закону про спільність набутого під час сумісного проживання майна, вбачається визнання вказаної речі обєктом права спільної сумісної власності.

Враховуючи ті обставини, що спірний причеп використовується на теперішній час відповідачем, за яким зареєстровано також право власності на транспортний засіб, вбачаються підстави доцільності залишення його у власності відповідача та стягнення з нього на користь позивачки половини його вартості в сумі 3000 грн.

Позовні вимоги щодо боргу відповідача батькам позивачки в сумі 6000 грн. вбачаються недоведеними через заперечення боргу відповідачем, відсутність письмових доказів.

Відповідно до ч.1 ст. 74 СК України : якщо чоловік та жінка проживають однією сімєю, але не перебувають у шлюбі, то майно, придбане ними за час спільного проживання належить їм на праві спільної власності.

За таких обставин вбачається висновок про належність сторонам внаслідок спільного проживання на праві спільної сумісної власності наступного майна : газової плити HANSA вартістю 3200 грн., пральної машини LG вартістю 2800 грн., холодильника NOFROST LG вартістю 4500 грн., кухонної витяжки вартістю 750 грн., кутової шафи з пеналами вартістю 3600 грн., кухні вартістю 5000 грн., прихожої вартістю 700 грн., ортопедичного матрацу «Велам» вартістю 1500 грн., ліжка з вмонтованими ящиками та меблевої стінки вартістю 7600 грн., причепу до легкового авто вартістю 6000 грн.

Загальна вартість спільно набутого майна складає 35650 грн.

Відповідно до ст. 71 ч.1 СК України : майно, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі.

За таких обставин, враховуючи позовні вимоги та заперечення щодо розподілу майна, пояснення позивачки про непотрібність їй пральної машини, суд вважає можливим визнати за ОСОБА_2 право власності на : газову плиту HANSA вартістю 3200 грн., холодильник NOFROST LG вартістю 4500 грн., кутову шафу з пеналами вартістю 3600 грн. Всього майна на загальну вартість 11300 грн.

Визнати за відповідачем право власності на матрац «Велам» ортопедичний, вартістю 1500 грн., ліжко з вмонтованими ящиками та меблеву стінку вартістю 7600 грн., витяжку кухонну вартістю 750 грн., прихожу вартістю 700 грн., кухню вартістю 5000 грн., причеп до легкового авто вартістю 6000 грн., пральну машину LG вартістю 2800 грн. Всього майна на загальну вартість 24350 грн.

Так як відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є обєктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, то з відповідача на користь позивача необхідно стягнути різницю вартості спільного майна в розмірі 6525 грн., виходячи з розрахунку : (загальна вартість майна виділеного у власність відповідачу) мінус ( половина вартості майна визнаного спільною сумісною власністю), що складає

24350 - (35650 : 2) = 6525 грн.

Відповідно до ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

За таких обставин позовні вимоги необхідно задовольнити частково.

Керуючись ст.ст. 8, 10,11, 60, 61, 212-215, 224 ЦПК України

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до ОСОБА_3 про встановлення факту спільного проживання як чоловіка та дружини, стягнення аліментів до досягнення дитиною 3-х річного віку, визнання майна спільною сумісною власністю та розподіл майна набутого за час спільного проживання - задовольнити частково.

Встановити факт спільного проживання однією сім'єю як чоловіка та дружини між ОСОБА_2 та ОСОБА_3 у період з вересня 2012 року по липень 2014 року.

Стягнути з ОСОБА_3 аліменти на утримання ОСОБА_2 на її утримання до досягнення дитиною ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_3 3-х річного віку у розмірі 1/10 частини його заробітку починаючи стягнення з 04.11.2015 р. по 16.07.2016 р.

Визнати спільною сумісною власністю ОСОБА_2 та ОСОБА_3: газову плиту HANSA вартістю 3200 грн., пральну машину LG вартістю 2800 грн., холодильник NOFROST LG вартістю 4500 грн., кухонну витяжку вартістю 750 грн., кутову шафу з пеналами вартістю 3600 грн., кухню вартістю 5000 грн., прихожу вартістю 700 грн., ортопедичний матрац «Велам» вартістю 1500 грн., ліжко з вмонтованими ящиками та меблеву стінку вартістю 7600 грн., причеп до легкового авто вартістю 6000 грн.

Загальна вартість спільно набутого майна складає 35650 грн.

Виділити зі спільного майна у власність ОСОБА_2:

газову плиту HANSA вартістю 3200 грн., холодильник NOFROST LG вартістю 4500 грн., кутову шафу з пеналами вартістю 3600 грн.

(Всього майна на загальну вартість 11300 грн.)

Виділити зі спільного майна у власність ОСОБА_3 : пральну машину LG вартістю 2800 грн., матрац «Велам» ортопедичний, вартістю 1500 грн., ліжко з вмонтованими ящиками та меблеву стінку вартістю 7600 грн., витяжку кухонну вартістю 750 грн., прихожу вартістю 700 грн., кухню вартістю 5000 грн., причеп до легкового авто вартістю 6000 грн.

(Всього майна на загальну вартість 24350 грн.)

Іншу частину позову залишити без задоволення.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 різницю вартості присудженого спільного майна, в розмірі 6525 грн., судові витрати в сумі 487 грн. 20 коп.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави судовий збір в сумі 487 грн. 20 коп.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області в 10-денний строк з дня одержання копії рішення

Суддя: Г.М. Лазарева