Справа №442/4240/16-ц
Провадження №2/442/1552/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

заочне

30 червня 2016 року Дрогобицький міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого - судді Дубель Р.М..

при секретарі - Півала І.М..

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Дрогобич цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_1, Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонина" про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ :

Позивач звернувся до суду до відповідачів з позовом, в якому просить стягнути з них солідарно заборгованість по кредитному Договору №LVDRAK00510014 від 06.06.2015 року в розмірі 678521.01 та судові витрати. В обґрунтування таких позовних вимог, покликається на те, що 06.06.2015 року між ним та відповідачкою ОСОБА_1 було укладено кредитний договір №LVDRAK00510014 на суму 148155 грн. до 07.06.2010 року із сплатою відсотків в строки та в порядку, передбачених кредитним договором.

Разом з тим, між позивачем та ТзОВ " Полонина" було укладено договір поруки, згідно яким поручитель поручаються перед кредитором за належне виконання вказаного кредитного договору.

Поряд з цим, відповідачі взятих на себе кредитних зобов'язань не виконували, у зв'язку з чим станом на 08.05.2016 року виникла заборгованість в розмірі 678521,01 грн., з яких : 78135,79 грн. - заборгованість по кредиту; 198878,77 грн.- заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7061,25 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 394445,20 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

Представник позивача, в судове засідання не з'явився, однак подав заяву у якій просить слухати справу у їх відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, проти заочного рішення не заперечує.

Відповідачі в судове засідання не з'явились, не повідомивши причин, хоча повістка їм була направлена своєчасно на останню відому судові адресу і, керуючись ст.224 ЦПК України, суд вважає цих осіб повідомленими про час та місце судового засідання. При таких обставинах суд визнав неявку відповідачів не поважною та розглянув справу у їх відсутності, провівши заочний розгляд справи.

Відтак, відповідно до вимог ч. 2 ст. 197 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 224 ЦПК України.

Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до частково задоволення, виходячи з наступного.

Як встановлено в судовому засіданні та стверджується матеріалами справи 06.06.2005 року між Публічним акціонерним товариством "Приватбанк", та відповідачкою ОСОБА_1, укладено кредитний договір №LVDRAK00510014 від 06.06.2015 року про надання останній грошових коштів в сумі 148155 грн. зі сплатою 1,13 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом та комісією за розрахунково-касове обслуговування у розмірі 0,18 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати комісії за дострокове погашення кредиту відповідно до п. 3.11. даного договору, за періодом сплати з 25 по 30 число кожного місяця, строком до 07.06.2010 року.

Разом з тим, з метою забезпечення виконання зобов'язань за вказаним кредитним договором між позивачем та відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю "Полонина" як поручителем 07.06.2005 року було укладено договір поруки №LVDRAK00510014, за яким поручитель відповідає перед кредитором у тому ж об'ємі, що і позичальник.

Відповідно до ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості.

У відповідності до ст. 526 ЦК України, зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов і вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно застосовуються.

Згідно ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до ст. 553 ЦК України, за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника, боржник і поручитель відповідають перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов'язання частково або у повному обсязі. Відповідно до ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором, як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Зазначене кореспондується з розділом 1 вказаного договору поруки, відповідно до яких, у випадку невиконання боржником обов'язків за кредитним договором, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники.

Із матеріалів даної цивільної справи вбачається, що в порушення умов вказаних кредитного договору та договору поруки, відповідачі свої зобов'язання належним чином не виконали, допустили прострочення повернення кредиту і сплати процентів, внаслідок чого за ними утворилась заборгованість, яка станом на 08.05.2016 року виникла заборгованість в розмірі 678521,01 грн., з яких : 78135,79 грн. - заборгованість по кредиту; 198878,77 грн.- заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7061,25 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, 394445,20 грн. - пеня за несвоєчасне погашення кредиту.

19.05.2016 року позивачем була надіслано відповідачам повідомлення з вимогою про погашення заборгованості.

Відповідно до вимог ст.610 ЦК України порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

У відповідності до приписів ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором. Згідно умов вказаного кредитного договору, укладеного між сторонами, позичальник зобов'язаний: сплачувати заборгованість перед банком; сплачувати банку проценти за користування кредитом; сплачувати відповідну комісійну винагороду, та у випадку порушення зобов'язання, сплачувати відповідні штрафні санкції.

Разом з тим, статтею 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов'язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3ст. 549 ЦК України).

Відповідно до ч. 2 ст. 258 ЦК України до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік.

Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов'язано його початок.

Отже, стягнення неустойки обмежується останніми 12 місяцями перед зверненням до суду, а починається окремо за кожен день, за який вона нараховується, у межах строку позовної давності за основною вимогою.

Разом з тим, із розрахунку заборгованості вбачається, що нарахування пені має місце поза межами одного року.

Однак нормою ч.3 ст.267 ЦК України встановлено, що суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення.

Таким чином, позовна давність, як загальна, так і спеціальна є диспозитивною, а не імперативною в застосуванні.

Отже, виходячи із засад цивільного права, без заяви сторони у спорі ні загальна, ні спеціальна позовна давність застосовуватися не може за жодних обставин, оскільки можливість застосування позовної давності пов'язана лише з наявністю про це заяви сторони.

Така ж правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України у справі № 6-25цс15 від 18 березня 2015 року.

Заяв про сплив позовної давності і застосування наслідків її спливу не звертався і суд за власною ініціативою позбавлений права її застосовування.

Разом з тим, відповідно до вимог ч.3 ст. 551 ЦК України, розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення, а також інші обставини, що мають значення у справі.

Отже, ч. 3 ст. 551 ЦК України з урахуванням положень ст. 3 ЦК України щодо загальних засад цивільного законодавства та ч. 4 ст. 10 ЦПК України щодо обов'язку суду сприяти сторонам у здійсненні їхніх прав дає право суду зменшити розмір неустойки за умови, що він значно перевищує розмір збитків.

При цьому суд може прийняти рішення про зменшення розміру пені як за власною ініціативою, так і за клопотанням боржника, і це є правом суду при розгляді справи враховуючи вимоги об'єктивності, реальності і справедливості, а також те, що в даному випадку розмір пені значно перевищує розмір заданих збитків, тому суд вважає за необхідне зменшити розмір такої до тіла кредиту.

Враховуючи вищенаведене, суд приходить до переконання, що вимоги позивача є підставними та підлягають задоволенню в частині стягнення з відповідача 78135,79 грн. - заборгованість по кредиту; 198878,77 грн.- заборгованість по відсотках за користування кредитом, 7061,25 грн.- заборгованість по комісії за користування кредитом, а в частині стягнення з відповідача пені в розмірі 394445,20 грн., суд враховуючи наведені обставини, вважає за можливе зменшити до суми основного боргу - 78135,79 грн., виходячи з вимог співмірності з сумою основного боргу, розумності, об'єктивності та реальності. Таким чином з відповідача в користь позивача слід стягнути заборгованість на загальну суму 362211,60 грн.

Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст.88 ЦПК України з відповідача слід стягнути в користь позивача сплачений судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212, 214,224 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ :

Позов задоволити частково.

Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ( ІПН : НОМЕР_1) та Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонина" на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором №LVDRAK00510014 від 06.06.2005 року у загальному розмірі 362211,60 грн., яка складається з : 78135,79 грн. - заборгованості по кредиту; 198878,77 грн.- заборгованості по відсотках за користування кредитом, 7061,25 грн.- заборгованості по комісії за користування кредитом, 78135,79 грн. - пені за несвоєчасне погашення кредиту.

В решті позову відмовити.

Стягнути в рівних частинах з ОСОБА_1 та Товариства з обмеженою відповідальністю "Полонина" на користь Публічного акціонерного товариства «Приватбанк» 5433,14 грн. судового збору.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Дрогобицький міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги в 10-денний строк з дня проголошення рішення, а особами, які не були присутні у судовому засіданні під час його проголошення з дня отримання такого.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя Дубель Р.М.