Справа № 473/3418/15-ц
РІШЕННЯ

іменем України

"02" лютого 2016 р. Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області в складі: головуючої - судді - Лузан Л.В., при секретарі судового засідання - Багрін І.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Вознесенську Миколаївської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування, -

ВСТАНОВИВ:

В серпні 2015 року позивач ОСОБА_1 звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області про визнання права власності на частку житлового будинку в порядку спадкування.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначала, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер її дід ОСОБА_9. За життя останній склав заповіт, який був посвідчений 06.06.2000 року секретарем виконавчого комітету Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області. Згідно даного заповіту він заповів:

- право на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства «Таборівка» - позивачу;

- житловий будинок АДРЕСА_1 - позивачу та ОСОБА_10 в рівних частках кожній.

Позивач є спадкоємцем за заповітом, яка спадщину прийняла в передбаченому законом порядку, частково її оформила. Проте, нотаріус відмовляє їй в оформленні спадкових прав щодо частки житлового будинку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа на нього.

Разом з тим, обумовлений будинок належав спадкодавцю на підставі переселенського акту від 1991 року, затвердженого головою виконавчого комітету Вознесенської районної ради.

Посилаючись на зазначені обставини, позивач просила визнати за нею право власності в порядку спадкування на 19/42 частки вищевказаного будинку, що визначена з урахуванням обов'язкової частки в спадщині, яку мала дружина померлого ОСОБА_11 Ухвалою суду від 16.12.2015 року до участі в справі в якості відповідачів залучено ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8

В судове засідання позивач ОСОБА_1 не з'явилася. Надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала.

Відповідачі ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8 в судове засідання не з'явилися. Згідно заяв, що надійшли на адресу суду, просили розглянути справу за їх відсутності, не заперечували проти задоволення позовних вимог ОСОБА_1

Представник Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області в судове засідання не з'явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Про причини неявки суд не повідомив.

Дослідивши матеріали справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наявних доказів, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини.

Зокрема, судом встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області помер ОСОБА_9(а.с. 123).

За життя останній склав заповіт, який був посвідчений 06.06.2000 року секретарем виконавчого комітету Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області.

Згідно даного заповіту він заповів:

- право на земельну частку (пай) в землях колективного сільськогосподарського підприємства «Таборівка» - позивачу,

- житловий будинок АДРЕСА_1 - позивачу та ОСОБА_10 в рівних частках кожній (а.с. 116).

Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняла спадщину в передбаченому законом порядку, частково її оформила. Так, 14.11.2001 року державним нотаріусом Першої Миколаївської державної нотаріальної контори, в.о. державного нотаріуса Другої Вознесенської державної нотаріальної контори, було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на спадкове майно, яке складалося з права на земельну частку (пай) в колективному сільськогосподарському підприємстві «Таборівка».

Проте нотаріус відмовив їй у видачі свідоцтва про право на спадщину на частку житлового будинку в зв'язку з відсутністю правовстановлюючого документа, який підтверджує належність спадкового майна спадкодавцю.

Згідно п. 5 прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, відносини спадкування за встановлених судом обставин регулюються положеннями ЦК УРСР (1963 року), чинного на час відкриття та прийняття спадщини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом.

Спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом.

За загальним правилом, до складу спадщини входять всі права та обов'язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини та які не припинилися з його смертю.

З положень ст. 548 ЦК УРСР (1963 року) вбачається, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини.

Згідно ст. 549 ЦК України (1963 року) спадкоємець вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шести місяців з дня її відкриття він подав відповідну заяву про прийняття спадщини або вчинив дії, що свідчать про вступ у володіння або управління спадковим майном.

Матеріали справи вказують на те, що ОСОБА_1, як спадкоємець за заповітом, належним чином прийняла спадщину, яка відкрилася після смерті ОСОБА_9 (а.с.109).

Крім того, судом встановлено, що право на обов'язкову частку в спадщині має ОСОБА_11 - дружина померлого. Остання спадщину прийняла в передбаченому законом порядку, частково її оформила. (а.с. 110, 121).

Разом з тим в матеріалах справи є достатні докази, що підтверджують факт належності спірного будинку ОСОБА_9, а саме: копія переселенського акта від 1991 року, затвердженого головою виконавчого комітету Вознесенської районної ради, за яким житловий будинок АДРЕСА_1 було передано у власність ОСОБА_9, копія довідки про повний розрахунок власника за будинок. Власник після набуття майна не зареєстрував право власності на будинок у встановленому законом порядку.

Відповідно до п. 9 додатку №1 інструкції Міністерства комунального господарства Української РСР "Про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР" акти про передачу будинків у власність переселенцям при наявності рішень про це виконкомів районних Рад депутатів трудящих і довідок фінансових відділів про остаточний розрахунок переселенця за одержану будівлю належали до правовстановлюючих документів, на підставі яких провадилася реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР.

Враховуючи встановлені обставини та те, що позивач не має іншої можливості захистити своє право на спадщину, зокрема через органи нотаріату, її право підлягає захисту в судовому порядку.

При визначенні частки у житловому будинку, яку спадкує позивач, слід виходити з положень ст. 535 ЦК УРСР (1963 року) щодо обов'язкової частки в спадщині.

Так, за правилами вказаної статті право на обумовлену частку мали: неповнолітні або непрацездатні діти спадкодавця (у тому числі усиновлені), непрацездатні дружина, батьки (усиновителі) і утриманці померлого.

Вказаним особам належало право на обов'язкову частку в розмірі не менше двох третіх частки, яка належала б кожному з них при спадкуванні за законом.

При цьому, при обчисленні розміру обов'язкової частки слід урахувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом.

За такого, оскільки обов'язкова частка в спадщині, на яку має право ОСОБА_11, становить 2/21 (1/7 (загальна кількість спадкоємців за законом (ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_10, ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_11, ОСОБА_1 (ч. 2 ст. 529 ЦК УРСР (1963 року)) / 2/3), за ОСОБА_1 слід визнати право власності в порядку спадкування за заповітом на 19/42 частки житлового будинку ((1 - 2/21)/2).

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212- 215, 223 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, Таборівської сільської ради Вознесенського району Миколаївської області, про визнання права власності в порядку спадкування - задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на 19/42 частки житлового будинку АДРЕСА_1 в порядку спадкування за заповітом після смерті ОСОБА_9, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 в с. Таборівка Вознесенського району Миколаївської області.

Рішення може бути оскаржено до апеляційного суду Миколаївської області через Вознесенський міськрайонний суд Миколаївської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.В. Лузан