Справа № 347/1034/16
У Х В А Л А

Іменем України

14.07.2016 м.Косів

Косівський районний суд Івано-Франківської області в складі :

головуючої - судді : Крилюк М.І.

секретаря: Мусорук Л.І.

адвоката: ОСОБА_1

розглянувши матеріали скарги ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції, старшого державного виконавця ВДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про неправомірні дії та скасування акта опису й арешту майна, -

в с т а н о в и в:

ОСОБА_2 звернулася в суду із скаргою до відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції, старшого державного виконавця ВДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про неправомірні дії та скасування акта опису й арешту майна.

В судовому засіданні представник скаржниці скаргу підтримав та пояснив, що згідно акту опису й арешту майна від 28.10.2015р. старшим державним виконавцем ВДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_3 накладено арешт на майно ОСОБА_2 Вважає, що такі дії державного виконавця являються неправомірними, оскільки ухвалою Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.10.2015р. змінено ухвалу Косівського районного суду від 09.04.2015р. обмеживши об»єм майна на який накладено арешт сумою заявлених позовних вимог 291524грн. А тому, арешт на майно повинен бути накладений в межах цієї суми, а не на все майно боржника. Просить даний акт скасувати.

Представник відділу ДВС Косівського районного УЮ, ОСОБА_5 вимоги скарги вважає безпідставними, так як по виконавчому листу, який направлений судом на виконання у відділ ДВС проведені всі дії у відповідності до вимог закону. Проте, боржник ухиляється від виконання рішення суду, за викликами відділу ДВС не з»являється та не погашає суму заборгованості. Просить відмовити в задоволенні скарги.

Старший державний виконавець ВДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_3 просить в скарзі відмовити, оскільки заявлені вимоги скаржниці нічим не мотивовані. Акт опису й арешту майна від 28.10.2015р. відповідає всім вимогам Закону «Про виконавче провадження», оскільки арешт накладений на будинковолодіння та земельну ділянку. Погашення заборгованості буде здійснюватися після оцінки та реалізації даного майна саме на заявлену суму позовних вимог.

ОСОБА_4 просить в скарзі відмовити, оскільки по даний час йому не виплачена сума заборгованості, рішення суду не виконане та ОСОБА_2 різними методами ухиляється від погашення суми заборгованості.

Суд, вислухавши сторони та вивчивши матеріали справи вважає скаргу ОСОБА_2 безпідставною і такою, що не підлягає задоволенню за наступних підстав.

Відповідно до ст. 383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Як встановлено в судовому засіданні ухвалою Косівського районного суду від 09.04.2015р. накладено арешт на рухоме й нерухоме майно, що належить ОСОБА_2 до вирішення справи по суті.

Згідно рішення Косівського районного суду від 04.09.2015р. вирішено стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_4 272742грн. боргу за договором позики та 243,60грн. судового збору. Дане рішення звернуто до виконання та Косівським районним судом видано виконавчий лист, який направлений у відділ ДВС Косівського районного управління юстиції.

Відповідно до ч. 1 ст.11 ЗУ Про виконавче провадження вбачається, що державний виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. П.5 ч.3 даного закону передбачено, що державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право накладати арешт на майно боржника, опечатувати, вилучати, передавати таке майно на зберігання та реалізовувати його в установленому законодавством порядку. А згідно ч1.ст.19 ЗУ Про виконавче провадження державний виконавець відкриває виконавче провадження на підставі виконавчого документа, зазначеного в статті 17 цього Закону.

Як вбачається з матеріалів виконавчого провадження №54/7 відділом ДВС 13.10.2015р відкрито виконавче провадження по даному виконавчому листу та боржнику запропоновано самостійно виконати виконавчий документ та надати підтверджуючі документи про самостійне виконання рішення суду.

Згідно акту опису й арешту майна від 28.10.2015р. стверджується, що державним виконавцем Стефураком Р.М. накладено арешт на майно ОСОБА_2, а саме житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, а також земельну ділянку, що розташовані в с.Вербовець по вул.Тикинюка,17, Косівського району.

Суд вважає даний акт законним, оскільки старшим державним виконавцем Стефураком Р.М. проводилися всі виконавчі дії, які передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» по примусовому виконанню рішення суду. А саме, давалися різні запити про належність ОСОБА_2 рухомого та нерухомого майна, про що свідчать відповіді з державної податкової служби України, де зазначено, що інформація щодо сум доходу ОСОБА_2 відсутня. Відповідь з Пенсійного Фонду України в якій вказано, що інформації щодо ОСОБА_2 не знайдено. Також державна інспекція сільського господарства в Івано-Франківській області повідомила, що техніка за ОСОБА_2 не зареєстрована. Згідно відповіді регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області ТСЦ 2643 стверджується, що транспортні засоби за ОСОБА_2 не зареєстровані. А тому, оскільки ОСОБА_2 являється власником будинковолодіння та земельної ділянки в с.Вербовець по вул.Тикинюка,17, Косівського району, що підтверджується відповідними документами, то арешт накладений саме на це майно.

Частиною 6 ст.12 ЗУ Про виконавче провадження передбачено, що боржник зобов'язаний: утримуватися від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; своєчасно з'являтися за викликом державного виконавця.

Проте, ОСОБА_2 в добровільному порядку не виконувала законні вимоги державного виконавця по виконанню виконавчого листа, ігнорувала направлені виклики та повідомлення, а тому постановами старшого державного виконавця Стефурака Р.М. від 01.12.2015р. та 01.02.2016р. було вирішено здійснити примусовий привід ОСОБА_2 Дані постанови направлені для виконання в Косівський ВП ГУНП в Івано-Франківській області.

Крім цього, за невиконання законних вимог державного виконавця на ОСОБА_2 було накладено штраф, про що свідчить постанова від 01.02.2016р.

Також матеріалами виконавчого провадження стверджується, що відділ ДВС Косівського районного управління юстиції звертався до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України ОСОБА_2 до виконання нею зобов»язань по виконавчому листі.

Судом також встановлено, що ОСОБА_2 неодноразово повідомлялася відділом ДВС про те, що майно на яке накладено арешт буде передаватися на реалізацію для погашення заборгованості. Проте, остання жодних заперечень з даного приводу не подавала.

А тому, твердження представника скаржниці про те, що вона належним чином не була повідомлена про проведення виконавчих дій та складання акту відбулося у її відсутності, спростовується вище наведеними фактами.

Долучені до матеріалів виконавчого провадження платіжні доручення свідчать про те, що з березня 2016р., після застосування державним виконавцем до боржника різних методів з примусового виконання рішення суду, скаржниця в незначній сумі почала погашати дану заборгованість.

Як вбачається з матеріалів справи відділом ДВС було проведено незалежну оцінку вартості домоволодіння та земельної ділянки на які накладено арешт, про що свідчить договір №60/К від 29.06.2016р.

Крім цього, 01.03.2016р. постановою старшого державного виконавця було призначено експерта у виконавчому провадженні, що передбачено також вимогами закону.

Згідно ч.1,6 ст.52 ЗУ Про виконавче провадження звернення стягнення на майно боржника полягає в його арешті, вилученні та примусовій реалізації.Стягнення на майно боржника звертається в розмірі і обсязі, необхідних для виконання за виконавчим документом, з урахуванням стягнення виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, штрафів, накладених на боржника під час виконавчого провадження.

А відповідно до ч.3 ст.57ЗУ Про виконавче провадження постановами, передбаченими частиною другою цієї статті, може бути накладений арешт у розмірі суми стягнення з урахуванням виконавчого збору, витрат, пов'язаних з організацією та

проведенням виконавчих дій та застосованих державним виконавцем

штрафів, на все майно боржника або на окремі предмети.

Згідно ч.11ст.62 ЗУ Про виконавче провадження у разі якщо від продажу частини майна виручено суму, достатню для задоволення вимог стягувача, сплати виконавчого збору, відшкодування витрат, пов'язаних з організацією та проведенням виконавчих дій, а також сплати штрафу, продаж арештованого майна припиняється.

Таким чином, оскільки жодного майна, крім зазначено в акті за ОСОБА_2 не числиться, а тому старшим державним виконавцем ВДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_3 накладено арешт саме на це майно, яке після оцінки експертом, як це передбачено вимогами ЗУ «Про виконавче провадження» буде реалізоване та здійсниться погашення суми заборгованості в межах заявлених позовних вимог по виконавчому листу на суму 291524грн. А тому, твердження представника скаржниці про те, що арешт на майно повинен бути накладений відповідно до ухвали Апеляційного суду Івано-Франківської області від 20.10.2015р. на обмежений об"єм майна на суму заявлених позовних вимог не є підставою для скасування даного акту.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Скаржником не надано будь-яких доказів на підтвердження викладених у скарзі обставин неправомірності дій державного виконавця. А тому, за викладених обставин, суд не вбачає підстав для задоволення викладених у скарзі вимог.

Разом із тим в силу вимог ст.388 ЦПК України, судові витрати, пов'язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги.

На підставі викладеного та керуючись ч.1,3 ст.11, ч.6ст.12, ст.17, ч.1ст.19, ч.1,6 ст.52, .3 ст.57, ч.11ст. 62 ЗУ Про виконавче провадження ст.ст. 383-388 ЦПК України, суд, -

у х в а л и в:

В задоволені скарги ОСОБА_2 до відділу державної виконавчої служби Косівського районного управління юстиції, старшого державного виконавця ВДВС Косівського районного управління юстиції ОСОБА_3, ОСОБА_4 про неправомірні дії та скасування акта опису й арешту майна - відмовити .

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подано до Івано-Франківського апеляційного суду через Косівський районний суд протягом пяти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії.

Суддя: Крилюк М.І.