Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 грудня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних

і кримінальних справ у складі:

Висоцької В.С., Гримич М.К., Ткачука О.С.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про розірвання шлюбу, стягнення аліментів, за касаційною скаргою ОСОБА_5 на рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Харківської області від 7 червня 2016 року,

встановила:

У серпні 2015 року ОСОБА_4 звернулась до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що у травні 2012 року між нею та відповідачем було зареєстровано шлюб, від якого вони мають дочку ОСОБА_6,

ІНФОРМАЦІЯ_1, яка проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні. Спільне проживання з відповідачем не склалось і з листопада 2014 року шлюбні відносини припинено. На теперішній час ОСОБА_5 проживає в іншому місті з новою сім'єю. Вказувала, що з моменту фактичного припинення шлюбних відносин з відповідачем не досягнуто згоди щодо матеріального утримання та виховання доньки, яка потребує систематичного обстеження та лікування для підтримки здоров'я в ніфрологічному відділенні дитячої лікарні.

Посилаючись на те, що відповідач є працездатною особою і має можливість надавати матеріальну допомогу своїй дитині, просила стягнути з нього аліменти у розмірі 4 000 грн. щомісячно, починаючи від дня пред'явлення позову і до досягнення донькою повноліття.

Рішенням Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня

2015 року позов задоволено частково. Розірвано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 Після розірвання шлюбу ОСОБА_4 залишено прізвище «ОСОБА_4».

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу щомісячно, але не менш 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 5 серпня 2015 року та до досягнення ОСОБА_6 повноліття.

Вирішено питання розподілу судових витрат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Харківської області від 7 червня

2016 року рішення суду першої інстанції змінено в частині визначення способу стягнення аліментів.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ОСОБА_4 аліменти на утримання дитини ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_1, у щомісячно в розмірі 2 000 грн, починаючи з 5 серпня 2015 року та до досягнення ОСОБА_6 повноліття. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_5 просить скасувати ухвалені в справі судові рішення та ухвалити нове рішення, яким позов задовольнити частково, зменшити розмір аліментів на дитину до 500 грн щомісячно, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Залишаючи рішення суду першої інстанції в частині розірвання шлюбу, апеляційний суд погодився з висновком суду першої інстанції про те, що шлюб носить формальний характер, сторони спільно не проживають, спільного господарства не ведуть, збереження родини є неможливим

Змінюючи спосіб стягнення аліментів на тверду грошову суму в розмірі 2 000 грн, апеляційний суд виходив із обов'язку батьків утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, конкретних обставин справи, а саме відповідач має нерегулярний, мінливий дохід, принципу розумності, справедливості, стану здоров'я дитини (перебування на обліку в ніфрологічному відділенні та потреба в систематичних обстеженнях та лікуванні). Апеляційний суд врахував обставини, зазначені в ст. 182 СК України.

Рішення суду відповідає вимогам закону та матеріалам справи.

Доводи касаційної скарги на висновки суду не спростовують.

Згідно вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Керуючись ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу ОСОБА_5 відхилити, рішення Київського районного суду м. Харкова від 23 вересня 2015 року у незміненій частині та рішення апеляційного суду Харківської області

від 7 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: В.С. Висоцька

М.К.Гримич

О.С.Ткачук