Справа № 355/143/16-ц Головуючий у І інстанції Литвиненко О. Л.
Провадження № 22-ц/780/3087/16 Доповідач у 2 інстанції ОСОБА_1
Категорія 9 11.07.2016
УХВАЛА

Іменем України

Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого:ОСОБА_1,
суддів:ОСОБА_2,
при секретарі:ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві цивільну справу за апеляційною скаргою Управління Державної міграційної служби України в Київській області на рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 березня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 Ісса Сбейха, третя особа: Баришівський районний сектор УДМС України в Київській області про встановлення факту проживання в Україні, -

В С Т А Н О В И Л А:

У лютому 2016 року ОСОБА_4 Ісса Сбейх звернувся до суду з заявою про встановлення факту проживання в Україні, який мотивував тим, що народився 29.09.1967 року у Йорданському Гашимітському Королівстві.

В період з 12.09.1985 року по 01.02.1993 року він постійно проживав на території України на законних підставах, з 1985 року по 11.06.1991 року навчався в Львівському політехнічному інституті за спеціальністю - електронні обчислювальні машини, проживав та був зареєстрований в гуртожитку Державного університету «Львівська політехніка» в м. Львів з 12.09.1985 року по 01.08.1992 рік. Потім було продовжено строк перебування на території України до 01.02.1993 року. Вподольшому, йому ще продовжували термін реєстрації до 30.08.1994 року, згодом до 10.09.1994 року.

У 1995 році заявник вступив до Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту», який закінчив у 2000 році, отримавши науковий ступінь доктора технічних наук зі спеціальності : Вакумна, плазмова та квантова електроніка.

На період навчання він був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта серії Е 226365 з відмітками про реєстрацію та про продовження реєстрації.

Уточнивши вимоги, остаточно просив встановити факт, що він постійно проживав на території України в період з 12.09.1985 року по 01.02.1993 року.

Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 09 березня 2016 року заяву задоволено.

Встановлено факт, що ОСОБА_4 Ісса Сбейх, ІНФОРМАЦІЯ_2, постійно проживав на території України в період з 12 вересня 1985 року по 01 лютого 1993 року.

На вказане рішення Управління Державної міграційної служби України в Київській області подало апеляційну скаргу, в якій посилається на порушення судом норм матеріального та процесуального права, неповне зясування обставин, що мають значення для правильного вирішення справи, просило скасувати рішення суду та закрити провадження у справі.

Заслухавши доповідача, перевіривши матеріали, справи колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає до задоволення з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_4 Ісса Сбейх, народився 29 вересня 1967 року у Йорданському Гашимітському Королівстві, що підтверджується копією паспорта серії М626379, виданого ОСОБА_4 Ісса Сбейх 06.04.2014 року.

З 1985 року по 11.06.1991 року ОСОБА_4 Ісса Сбейх навчався в Львівському політехнічному інституті за спеціальністю - електронні обчислювальні машини, що підтверджується дипломом серії ДМ № 195657 від 24 червня 1991 року, реєстраційний номер 117. Весь цей час він проживав та був зареєстрований в гуртожитку Державного університету «Львівська політехніка» в м. Львів з 12.09.1985 року по 01.08.1992 рік, що підтверджується відміткою №6966 в паспорті С429747 (ст.36).

Після закінчення навчання заявник продовжував на законних підставах постійно проживати на території України. ОСОБА_4 Ісса Сбейх було продовжено строк перебування на території України до 01.02.1993 року, що підтверджується відміткою в паспорті С429747 (ст.36).

У 1995 році заявник вступив до Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту», який закінчив у 2000 році, отримавши науковий ступінь доктора технічних наук зі спеціальності : Вакумна , плазмова та квантова електроніка, що підтверджується рішенням вченої ради Національного технічного університету України «Київського політехнічного інституту», серії DR№ 000453 від 27.06.2000 року. На період навчання він був зареєстрований у ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується копією паспорта серії Е 226365 з відмітками про реєстрацію та про продовження реєстрації.

Задовольняючи вимоги, суд першої інстанції куруючись ЗУ «Про громадянство України» вказував, що факт постійного проживання ОСОБА_4 Ісса Сбейх на території України в період з 12.09.1985 року по 01.02.1993 року є встановленим в судовому засіданні, оскільки заявником надано достатньо доказів його проживання на території України в період з 12.09.1985 року по 01.02.1993 року.

Проте судова колегія не повністю погоджується із вказаними висновками суду першої інстанції, виходячи із наступного.

Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України та ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

За змістом ст. 234 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.

При цьому як передбачено ч.6 ст. 235 ЦПК України якщо під час розгляду справи у порядку окремого провадження виникає спір про право, який вирішується в порядку позовного провадження, суд залишає заяву без розгляду і розяснює заінтересованим особам, що вони мають право подати позов на загальних підставах.

В силу ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих прав фізичної особи, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Оскільки чинним законодавством передбачено позасудове встановлення певних фактів, що мають юридичне значення, то суддя, приймаючи заяву, повинен перевірити, чи може взагалі ця заява розглядатися в судовому порядку і чи не віднесено її розгляд до повноважень іншого органу.

Якщо за законом заява не підлягає судовому розгляду, суддя ухвалою відмовляє у відкритті провадження, а коли справу вже відкрито закриває провадження в ній.

Водночас підстави виникнення, порядок набуття і припинення громадянства України врегульовані Законом України "Про громадянство України" від 18 січня 2001 року (з наступними змінами та доповненнями).

Зокрема, належність до громадянства України визначена ст. 3 Закону України "Про громадянство України".

Згідно з пп. 1, 2 ч. 1 громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав.

Отже, встановлення факту проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року або на момент набрання чинності Законом України "Про громадянство України" (13 листопада 1991 року) є підставою для оформлення належності до громадянства України.

Юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності зазначеним вище Законом України.

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_4 Ісса Сбейх звернувся до суду із вимогою про встановлення факту проживання на території України, проте заявником не надано доказів неможливості отримання Громадянства України в позасудовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені юридичні факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

У заяві фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, повинно бути зазначено причини неможливості одержання документів, що посвідчують цей факт, і до заяви додається довідка про неможливість відновлення втрачених документів (ч. 2 ст. 258 ЦПК України).

Встановлення даного юридичного факту, дасть право відповідним органам вирішувати питання про надання громадянства України і встановлення такого факту породжує для заявника право на набуття громадянства України (ч. 2 ст. 256 ЦПК України).

Тобто вказана заява ОСОБА_4 Ісса Сбейх про встановлення факту проживання на території України є передчасною.

Питання подання заяви та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України врегульовані Порядком провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, в редакції, затвердженій Указом Президента України від 30 травня 2012 року N 367/2012.

Відповідно до положень цього Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Заяви про встановлення та оформлення належності до громадянства України особою, яка проживає на території України, оформляється на ім'я начальника головного управління (управління) міграційної служби в Автономній Республіці Крим, області, містах Києві та Севастополі за місцем проживання особи.

Порядок провадження за заявами про встановлення або оформлення належності до громадянства України визначено ст. 89-90 цього Порядку (розділ IV).

Тому оскільки розділом І цього Порядку передбачено, серед іншого, порядок подання заяви, яка стосується перевірки належності до громадянства України, що фактично і є предметом заяви ОСОБА_4 Ісса Сбейх про встановлення юридичного факту, тому справа не може розглядатися у порядку встановлення факту, що має юридичне значення.

З врахуванням наведеного колегія суддів приходить до переконання, що заявником обрано невірний спосіб судового захисту.

Оскарження рішень з питань громадянства, дій чи бездіяльності органів державної влади, посадових і службових осіб врегульовано розділом V Закону України "Про громадянство України" (з наступними змінами та доповненнями), зокрема ст.ст.26,27.

Відповідно до п.2 ст.2 КАС України до адміністративних судів можуть бути оскаржені будь-які рішення, дії чи бездіяльність субєктів владних повноважень.

Згідно зі ст.4 КАС України до адміністративного суду має право звернутися з адміністративним позовом особа, яка вважає, що порушено її права, свободи чи інтереси у сфері публічно-правових відносин.

Частина 1 п.1 ст. 17 КАС України передбачає, що компетенція адміністративних судів поширюється на спори фізичних чи юридичних осіб із субєктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності.

За наведених обставин колегія суддів приходить до висновку, що дана справа не підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства і на підставі п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України провадження у ній підлягає закриттю.

Керуючись ст.ст. 307, 312, 313-315, 317 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу Управління Державної міграційної служби України в Київській області задовольнити.

Рішення Баришівського районного суду Київської області від 09 березня 2016 року скасувати, провадження у справі закрити.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий: Р.В.Березовенко

Судді: Н.С.Воробйова

ОСОБА_5