УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючогоЧервинської М.Є.,
суддів: Закропивного О.В., Мазур Л.М.,Коротуна В.М., Писаної Т.О.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_6 до управління освіти Ніжинської міської ради, третя особа - начальник управління освіти Ніжинської міської ради ОСОБА_7, про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою ОСОБА_6 на рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У червні 2015 року ОСОБА_6 звернулась до суду з указаним позовом, в якому просила поновити її на посаді вчителя російської мови та світової літератури Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Ніжинської міської ради; стягнути з відповідача на її користь середній заробіток за час вимушеного прогулу та 3 тис. грн на відшкодування завданої моральної шкоди.

В обґрунтування вказаних вимог ОСОБА_6 зазначила, що вона з 1984 року працювала вчителем російської мови та світової літератури. Наказом від 29 травня 2015 року № 222-н її було звільнено із займаної посади на підставі п. 3 ст. 40 КЗпП України. Вважає своє звільнення незаконним через порушення відповідачем порядку накладення дисциплінарного стягнення, оскільки з наказом про звільнення її не було ознайомлено, що є порушенням статей 47, 149 КЗпП України. Причини її звільнення, наведені у наказі, є надуманими. При проведенні диктанту вона ніяким чином не возвеличувала державу-агресора, у навчально-виховному процесі забороненої літератури не використовувала. Крім того, звільнення за п. 3 ст. 40 КЗпП України допускається лише за наявності вини працівника. Такі незаконні дії відповідача призвели до моральних страждань, вона втратила душевний спокій, не має засобів для забезпечення належного рівня життя.

Рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року, в задоволенні позову відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_6, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить вказані судові рішення скасувати і ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, обговоривши доводи касаційної скарги та перевіривши матеріали справи, дійшла висновку, що скаргу необхідно відхилити.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Суд першої інстанції відмовляючи у задоволенні позову, з висновками якого погодився й апеляційний суд, виходив із того, що звільнення ОСОБА_6 з роботи за п. 3 ст. 40 КЗпП України проведено відповідно до вимог закону.

Такі висновки судів є правильними з огляду на наступне.

Відповідно до п. 3 ст. 40 КЗпП України працівник може бути звільнений лише за проступок на роботі, вчинений після застосування до нього дисциплінарного або громадського стягнення за невиконання без поважних причин обов'язків, покладених на нього трудовим договором або правилами внутрішнього трудового розпорядку.

Згідно зі ст. 149 КЗпП України за кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. До таких видів стягнень згідно з ч. 1 ст. 147 КЗпП України належать: догана та звільнення. Звільнення працівника за п. 3 ст. 40 КЗпП України є видом дисциплінарного стягнення. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилося порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України .

У п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду судами трудових спорів» роз'яснено, що у справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, судам необхідно з'ясувати, у чому конкретно проявилось порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктами 3, 4, 7, 8 ст. 40 і п. 1 ст. 41 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статтями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи не застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника.

Судами встановлено, що відповідно до наказу від 29 серпня 1984 року № 309 по відділу народної освіти Ніжинського міськвиконкому ОСОБА_6 було зараховано на посаду вчителя російської мови та літератури Ніжинської середньої школи № 2.

Із довідки про результати службового розслідування в Ніжинській ЗОШ I-III ступенів № 2 за фактом звернення громадян вбачається, що 26 листопада 2014 року в Ніжинській ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2 на 6-му уроці світової літератури у 5-му класі (вчитель ОСОБА_6.) виник конфлікт між учнями класу, який переріс у бійку.

У школі було проведено розслідування випадку травматизму на уроці світової літератури та складено акт від 28 листопада 2014 року № 24 за формою Н-Н про нещасний випадок.

ОСОБА_6, вчитель російської мови та світової літератури, не змогла забезпечити належну дисципліну в класі, не вжила відповідних заходів щодо провокування та припинення конфлікту між учнями, про інцидент на уроці, ні адміністрацію, ні класного керівника, ні батьків не повідомила. Така поведінка педагога свідчить про неналежне виконання нею своїх посадових обов'язків.

11 грудня 2014 року наказом № 652-п по управлінню освіти Ніжинської міської ради за неналежне виконання посадових обов'язків, порушення трудової дисципліни оголошено догану ОСОБА_6, вчителю російської та світової літератури Ніжинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 2 Ніжинської міської ради Чернігівської області.

Судами також встановлено, що 12 березня 2015 року на уроці російської мови у 8-му класі вчителем ОСОБА_6 був проведений диктант, текст якого суперечить виховній функції педагога у світлі теперішньої складної суспільно-політичної ситуації в країні. Вчителем для написання диктанту використано уривок з твору Олексія Суркова, російського поета, який у даному уривку висловлював патріотизм і любов до своєї Батьківщини - Росії, яка в теперішній час є країною-агресором по відношенню до України. Учні при написанні диктанту замінювали слова «российских полей» на слова «украинских полей», «Любимая моя» на «Украина», «Москва» на «Киев». При перевірці диктантів ОСОБА_6 вищевказані слова були закреслені і виправлені таким чином, як зазначено у першоджерелі.

Відповідно до п. 1.4 Посадової інструкції вчителя російської мови від 08 січня 2014 року № 6, з якою позивач була ознайомлена 22 січня 2014 року, у своїй діяльності вчитель російської мови керується Конституцією України і законами України, указами Президента України, рішеннями Кабінету Міністрів України, органів управління освіти всіх рівнів з питань освіти і виховання учнів, правилами і нормами охорони праці, техніки безпеки і протипожежного захисту, Статутом школи (правилами внутрішнього розпорядку, наказами і розпорядженнями директора школи, посадовою інструкцією), трудовою угодою, контрактом. Дотримується у роботі Конвенції про права дитини.

Пунктом 2 Положення про загальноосвітній навчальний заклад, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27 серпня 2010 року № 778, загальноосвітній навчальний заклад у своїй діяльності керується Конституцією України, Законами України «Про освіту», «Про загальну середню освіту», іншими законодавчими актами України, постановами Верховної Ради України, актами Президента України, прийнятими відповідно до Конституції та законів України, Кабінету Міністрів України, наказами МОН, інших центральних органів виконавчої влади, рішеннями місцевих органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування, цим Положенням та Статутом такого закладу.

Пунктом 34 вказаного Положення передбачено, що заклад працює за навчальними програмами, підручниками, посібниками, що мають відповідний гриф МОН, і забезпечує виконання навчально-виховних завдань на кожному ступені навчання відповідно до вікових особливостей та природних здібностей дітей.

Пунктом 2.3 Статуту Ніжинської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 2, затвердженого рішенням Виконавчого комітету Ніжинської міської ради від 16 грудня 2004 року № 777, передбачено, що відповідно до робочого навчального плану педагогічні працівники даного навчального закладу самостійно добирають програми, підручники, навчальні посібники, що мають гриф Міністерства освіти і науки України, засоби навчальної роботи, що мають забезпечувати виконання статутних завдань та здобуття освіти на рівні державних стандартів.

З метою упорядкування навчальної літератури і програм, що рекомендуються для використання в навчально-виховному процесі у загальноосвітніх навчальних закладах Міністерство освіти і науки України у листі від 26 серпня 2014 року № 1/9-425 визначив перелік навчальних програм, підручників та навчально-методичних посібників, рекомендованих Міністерством освіти і науки України для використання в основній і у старшій школах у загальноосвітніх навчальних закладах з навчанням українською мовою у 2014-2015 навчальних роках.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 використавши у навчально-виховному процесі збірник диктантів для 4-8 класів шкіл з українською мовою навчання за 1982 рік, який не мав відповідного грифу Міністерством освіти і науки України та не входив до переліку підручників та навчально-методичних посібників, рекомендованих цим міністерством для використання в основній і у старшій школах у загальноосвітніх навчальних закладах з навчанням українською мовою у 2014/2015 навчальному році.

Оскільки таке використання твору потягло за собою зазначені наслідки, з урахуванням попереднього притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності та тяжкості проступку, відповідач мав всі підстави для розірвання трудового договору за п. 3 ст. 40 КЗпП України.

Отже, ухвалюючи рішення про відмову в задоволенні позовних вимог, суд першої інстанції, з висновками якого погодився й апеляційний суд, правильно виходив із того, що звільнення позивача проведено відповідно до норм чинного законодавства України.

Згідно з вимогами ч. 1 ст. 335 ЦПК України суд касаційної інстанції в межах касаційної скарги перевіряє правильність застосування судом першої інстанції або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні суду чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність чи недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Обставини справи досліджено повно, зібраним доказам надана оцінка.

Доводи касаційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судами норм матеріального права і порушення норм процесуального права при їх ухваленні, які передбачені статтями 338-341 ЦПК України як підстави для скасування судового рішення, та в основному зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновком судів по їх оцінці, тому колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу.

Керуючись статтями 336, 337, 345 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_6 відхилити.

Рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 17 листопада 2015 року та ухвалу апеляційного суду Чернігівської області від 15 лютого 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

ГоловуючийМ.Є. Червинська
Судді: О.В. Закропивний
В.М. Коротун
Л.М. Мазур
Т.О. Писана