Справа № 199/1758/16-ц
УХВАЛА

25.04.2016 року Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська в складі:

головуючого судді: Богун О.О.,

при секретарі: Рибак К.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпропетровську скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнського ОСОБА_1 Банку» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лук»янов А.С., -

ВСТАНОВИВ:

Заявник звернувся до суду з даною скаргою, в обґрунтування якої зазначив, що 08.12.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська ухвалено рішення у цивільній справі № 2-3861/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» правонаступником якого є ПАТ ««Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у розмірі 459 770,27 грн., та судового збору.

07.05.2012 року банком направлено до Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ поштовою кореспонденцією заяву про відкриття виконавчого провадження із виконавчим листом. З часу отримання виконавчою службою даного виконавчого листа ПАТ «ВіЕйБі Банк» жодних рекомендованих листів з повідомленням про вручення від державних виконавців відділу державної виконавчої служби або інших посадових осіб відділу державної виконавчої служби не отримувало.

Оскільки діяльність відділення у м. Дніпропетровську станом на дату подачі скарги у зв'язку з ліквідацією мережі банку у регіонах було припинено, банк не мав можливості направити співробітника до відділу ДВС для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження.

11.11.2015року банком до суду було направлено скаргу на бездіяльність начальника

відділу.

Враховуючи ухвалу Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.02.2016року по справі № 4с/199/2/16, якою банку було відмовлено у задоволенні скарги, вважаю за необхідне просити суд поновити строки подання скарги на бездіяльність державного виконавця, у зв'язку з тим, що у банка фактично була відсутня будь-яка інформація про хід виконавчого провадження, відділом інформації про рух ВП не надавалось, а тому строки були пропущені з поважних причин. В звязку з викладеним просить суд визнати дії державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_4 про не надсилання постанов про відкриття виконавчого провадження або відмову у відкритті виконавчого провадження рекомендованими листами з повідомленням про вручення неправомірними та зобовязати, зобовязати державного виконавця Амур-Нижньодніпровського ВДВС ДМУЮ ОСОБА_4 надіслати рекомендовані листи з повідомленням про вручення з постановами про відкриття виконавчого провадження та ін..

У судове засідання заявник не зявився, про час дату та місце слухання справи повідомлені належним чином, про причини неявки суд не сповістили.

Заінтересована особа - ОСОБА_2, в судове засідання не зявився, належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Заінтересована особа - державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лук»янов А.С., в судове засідання не зявився, належним чином в порядку ч.ч. 5, 6 ст. 74, ч. 5 ст. 76, ч. 1 ст. 77 ЦПК України та завчасно сповіщений про час та місце розгляду справи, про причини неявки суду не повідомив.

Суд, дослідивши наявні докази по справі в їх сукупності, приходить до наступного висновку.

Статтею 124 Конституції України встановлено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов'язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; водночас основи організації та діяльності державної виконавчої служби, її завдання, правовий статус працівників органів державної виконавчої служби та умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку визначені Законами України «Про державну виконавчу службу» та «Про виконавче провадження».

Умови і порядок виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), що відповідно до закону підлягають примусовому виконанню у разі невиконання їх у добровільному порядку, визначено відповідними положеннями Закону України "Про виконавче провадження", згідно зі статтями 1 та 2 якого виконавче провадження - це сукупність дій органів і посадових осіб, зазначених у цьому Законі, спрямованих на примусове виконання рішень судів та інших органів (посадових осіб), які здійснюються на підставах, у спосіб та в межах повноважень, визначених цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, виданими відповідно до цього Закону та інших законів, а також рішеннями, що відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню (далі - рішення). Примусове виконання рішень в Україні покладається на Державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України.

Примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці, визначені Законом України "Про державну виконавчу службу".

Згідно з ч. 1 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби можуть бути оскаржені стягувачем та іншими учасниками виконавчого провадження (крім боржника) до начальника відділу, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець, або до керівника відповідного органу державної виконавчої служби вищого рівня чи до суду.

За ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Судом встановлено, що 08.12.2011 року Амур-Нижньодніпровським районним судом м. Дніпропетровська постановлено рішення у цивільній справі № 2-3861/10 за позовом Відкритого акціонерного товариства «Всеукраїнський ОСОБА_1» правонаступником якого є ПАТ ««Всеукраїнський ОСОБА_1» до ОСОБА_3 про стягнення суми боргу у розмірі 459 770,27 грн., та судового збору.

Вирішуючи подану скаржником скаргу, суд вважає за неообхідне вказану скаргу залишити без розгляду.

Згідно з ч. 1 ст. 385 ЦПК України скарга може бути подана до суду у десятиденний термін з дня, коли особа дізналася або повинна була дізнатися про порушення її права чи свободи.

Частиною 1 ст. 384 ЦПК України передбачено, що скаргу може бути подано до суду безпосередньо після оскарження рішення, дії або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби до начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, проте суду не надано жодного доказу оскарження дій державного виконавця до начальника відповідного відділу.

Рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами виконавчого провадження до суду, який видав виконавчий документ, а іншими учасниками виконавчого провадження та особами, які залучаються до проведення виконавчих дій, - до відповідного адміністративного суду в порядку, передбаченому законом (статті 383, 384 ЦПК, частина четверта статті 82 Закону України «Про виконавче провадження»), проте суду не надано доказів на підтвердження того, що виконавчий документ було звернено до виконання.

До матеріалів скарги скаржник не надає жодних доказів на підтвердження зазначених фактів, чим можуть бути підтверджені зазначені обставини не зазначає, тому суд позбавлений можливості перевірити, чи дотриманий скаржником строк на подачу скарги.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані,на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Особи, які беруть участь у справі і вважають, що подання потрібних доказів є неможливим або у них є складнощі в поданні цих доказів, мають право заявити клопотання про забезпечення цих доказів. Відповідних клопотань стороною скарника перед судом не заявлено.

Відповідно до роз`яснень, наданих у п.16 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №6 від 07.02.2014 року» Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» такі строки є процесуальними, можуть бути поновлені за наявністю поважних для цього причин за заявою заявника, яка подається одночасно зі скаргою або викладається в скарзі у вигляді клопотання.

З матеріалів скарги не можливо встановити, чи дотримано скаржником процесуальні строки із зверненням зазначеної скарги до суду, чи ні. Належних та допустимих доказів поважності пропуску строку скаржником суду не надано.

Тому суд, з урахуванням зазначеного приходить до висновку, про залишення скарги без розгляду.

Судові витрати по справі стягненню не підлягають, оскільки не понесені заявником.

Керуючись ст.ст. 386, 387 ЦПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнського ОСОБА_1 Банку» на бездіяльність державного виконавця, заінтересовані особи: ОСОБА_2, державний виконавець Амур-Нижньодніпровського відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції Лук»янов А.С. залишити без розгялду.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга в Апеляційний суд Дніпропетровської області через Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська протягом пяти днів з дня проголошення ухвали. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після закінчення апеляційного розгляду справи.

Головуючий: