Справа № 570/4064/15-ц
Номер провадження 2/570/225/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 лютого 2016 року Рівненський районний суд Рівненської області

в особі судді Остапчук Л.В.

при секретарі Захарук Г.Л.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

представника позивача, адвоката ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Рівне

цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в спільній сумісній власності, визнання права власності на счастку в спільному майні подружжя,

в с т а н о в и в :

У зв'язку з тим, що на підставі свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 11.05.1999 року, її чоловікові ОСОБА_5, який помер 03 березня 2009 року, а також їй належить на праві спільної сумісної власності 31/100 частина домоволодіння по вул.Сморжівській, № 53 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, інша 61/100 частина будинковолодіння належить їх сину ОСОБА_4, відповідачу у справі, на підставі договору дарування, після смерті ОСОБА_5 відкрилася спадщина на 1/2 частину вказаної частки домоволодіння, яка є у спільній сумісній власності подружжя, яку померлий чоловік, згідно заповіту, заповів своєму сину ОСОБА_4, позивачка після смерті чоловіка звернулася до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини після смерті чоловіка ОСОБА_5 на користь сина ОСОБА_4, відповідача у справі, але це не створює відповідних наслідків, зокрема припинення права власності на майно, що є власністю подружжя, оскільки її заява складена з порушенням форми подання такої заяви і не внесена до Державного реєстру, вона разом з чоловіком будувала будинок і все життя проживає в ньому, на даний час позбавлена можливості визначити свою частку в спільній сумісній власності подружжя в позасудовому порядку, позивачка звернулася з даним позовом до суду і просить визначити частки в спільній сумісній власності подружжя та визнати за нею право власності на 15,5/100 частин домоволодіння.

Представник позивачки ОСОБА_1 в судовому засіданні подала заяву про уточнення позовних вимог, оскільки в позовній заяві були допущені описки в частині визначення розміру часток в спільній сумісній власності подружжя, а саме визначити частки в спільній сумісній власності подружжя, яка становить 39/100 частини від всього будинковолодіння, та визнати за позивачкою право власності на 19,5/100 частин домоволодіння.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позовну заяву підтримала повністю з врахуванням заяви про уточнення позовних вимог. Просить позов задоволити, а слово для пояснень передала представнику, адвокату ОСОБА_2.

Представник позивачки, адвокат ОСОБА_2, в судовому засіданні уточнені позовні вимоги підтримала і просить їх задоволити, а саме визначити частки в спільній сумісній власності подружжя та визнати за позивачкою право власності на 19,5/100 частин домоволодіння. Пояснила, що позивачка з 1957 року перебувала у шлюбі з ОСОБА_5, під час шлюбу вони побудували вказаний будинок, позивачка зареєстрована і постійно проживає в будинку. Відмова позивачки від своєї частки не може братися до уваги, оскільки заява неналежно оформлена і не внесена до Державного реєстру. Позивачка звернулася з даним позовом до суду, оскільки її син ОСОБА_4, відповідач у справі, зловживає спиртними напоями, позивачка боїться залишитися на вулиці із-за такої поведінки відповідача, а ще у неї є недієздатний внук, якого вона хоче забезпечити житлом.

Відповідач ОСОБА_4, з'явившись в судове засідання 16.12.2015 року позов визнав і не заперечував проти його задоволення. Після оголошення перерви для витребування із нотконтори копії спадкової справи, відповідач в судове засідання більше не з'явився, хоча був повідомлений про дату місце і час розгляду справи своєчасно та належним чином. Причину неявки він не повідомив, тому з врахуванням позиції відповідача, яку він висказав в судовому засіданні 16.12.2015 року, суд визнав можливим справу закінчити розглядом у відсутності відповідача. Визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує права сторін, тому суд вважає, що є законні підстави для задоволення позову.

Заслухавши пояснення представників позивачки, дослідивши матеріали справи, суд встановив, що згідно Свідоцтва про право особистої власності на домоволодіння від 11.05.1999 року, виданого виконкомом Зорянської сільської ради Рівненського району на ім'я ОСОБА_5, він був власником цілого домоволодіння № 53 по вул.Сморжівській в с.Зоря Рівненського району. Цей будинок належав подружжю ОСОБА_5 і ОСОБА_3 на праві спільної сумісної власності, так як вони перебували у шлюбі з 14.04.1957 року, що підтверджується відповідним свідоцтвом.

Відповідно до договору дарування від 02 липня 1999 року ОСОБА_5 за згодою своєї дружини ОСОБА_3, позивачки у справі, подарував 61/100 частину вказаного домоволодіння своєму синові ОСОБА_4, відповідачу у справі.

Після укладення цього договору, співвласниками 39/100 частин домоволодіння по вул.Сморжівській, № 53 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області є ОСОБА_5 та ОСОБА_3. При цьому частки співвласників у ньому не визначені.

03 березня 2009 року ОСОБА_6 помер, про що свідчить копія свідоцтва про смерть серії 1-ГЮ № 071893 від 03 березня 2009 року. Після його смерті відкрилася спадщина на 1/2 частину зазначеного будинковолодіння, яке було спільним сумісним майном подружжя. За життя ОСОБА_5 залишив заповіт, посвідчений 07.02.2008 року, в якому все своє майно, в тому числі 1/2 частину вказаного домоволодіння, що є спільним майном подружжя, заповів сину ОСОБА_4, який в нотконторі отримав свідоцтво про право на спадщину за заповітом від 19.09.2009 року на спадкове майно, зокрема на земельну частку (пай). Свідоцтво про право на спадщину на спадкову частину будинковолодіння не видавалося. Ці обставини підтверджуються копією спадкової справи, яка долучена до матеріалів справи.

Позивачка ОСОБА_3, після смерті чоловіка склала заяву про відмову від прийняття спадщини на користь сина ОСОБА_4 та про відмову від права на частку в майні (як подружжя), яке належало та було зареєстровано на померлого чоловіка, про що свідчить копія заяви та копія спадкової справи, які долучені до матеріалів справи.

Згідно ч.3 ст. ст.347 ЦК України заява про відмову від права на частку в майні подружжя підлягає державній реєстрації, а право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до Державного реєстру. Позивачкою дана процедура не була дотримана, заява про відмову від прийняття спадщини після смерті ОСОБА_5 та про відмову від частки у спільному майні подружжя не була зареєстрована, тому обставин, які б перешкоджали визнанню за позивачкою права власності на 1/2 частину спільного сумісного майна подружжя немає.

Стаття 328 Цивільного кодексу України передбачає, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів.

Відповідно до ст.355 Цивільного кодексу України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності.

Згідно ч.1 ст.368 Цивільного кодексу України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності.

Частиною 2 ст.370 Цивільного кодексу України передбачено, що у разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду.

Як зазначено в ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Такі ж положення були передбачені і ст.ст.22, 28 КпШС України.

Відповідно до ч.1 ст.1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах.

Згідно ч.3 ст.347 ЦК України, у разі відмови від права власності на майно, права на яке підлягають державній реєстрації, право власності на нього припиняється з моменту внесення за заявою власника відповідного запису до державного реєстру.

Відповідно до ст.392 Цивільного кодексу України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або в разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

У суду не виникло сумніву, що ОСОБА_5 та ОСОБА_3, правомірно належало по 1/2 частині від 39/100 частин домоволодіння, яке знаходиться по вул.Сморжівській, № 53 в с.Зоря Рівненського району Рівненської області на праві спільної сумісної власності подружжя. Їх право власності на цю частину домоволодіння ніким не оспорюється. Але в даний час виникла необхідність виділити їх частки, оскільки позивачка ОСОБА_3 позбавлена можливості оформити своє права власності на частину будинковолодіння, що є спільним майном подружжя, в нотконторі.

За таких обставин суд вважає, що в наявності є порушення права позивачки, за захистом якого спрямоване її звернення до суду, а тому позов підлягає до задоволення.

При прийнятті такого рішення, суд також приймає до уваги той факт, що відповідач ОСОБА_4 визнав позов, що відповідно до ч.4 ст.174 ЦПК України є підставою для задоволення позову за наявності для того законних підстав. Позовні вимоги ґрунтується на законних підставах, визнаються відповідачем, тому підлягають до задоволення.

Керуючись ст.ст.57, 59, 174 ч.4, 213-215, 223, 294, 295 ЦПК України, ст.ст.328, 347, 355, 368, 370, 392, 1226 ЦК України, ст.70 СК України, ст.ст.22, 28 КпШС України, суд, -

в и р і ш и в :

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визначення часток в спільній сумісній власності, визнання права власності на счастку в спільному майні подружжя - задоволити повністю.

Визначити частки в спільній сумісній власності подружжя ОСОБА_5 і ОСОБА_3, а саме в 39/100 частини домоволодіння № 53 по вул.Сморжівській в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, встановивши, що:

- частка померлого 03 березня 2009 року ОСОБА_5 в праві спільної сумісної власності подружжя на домоволодіння по вул.Сморжівській, № 53, в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, становила 1/2 (одну другу) частину, а саме 19,5/100 частин;

- частка ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СР № 513555, виданий 14.12.1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, в праві спільної сумісної власності на домоволодіння по вул.Сморжівській, № 53, в с.Зоря Рівненського району Рівненської області становить 1/2 (одну другу) частину, а саме 19,5/100 частин.

Визнати за ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1, паспорт серії СР № 513555, виданий 14.12.1998 року Рівненським РВ УМВС України в Рівненській області, ідентифікаційний номер НОМЕР_1 право власності на 19,5/100 частин домоволодіння по вул.Сморжівській, № 53, в с.Зоря Рівненського району Рівненської області, житловою площею 65,1 кв.м, допоміжною (підсобною) площею 38,1 кв.м, загальною площею 103,2 кв.м, згідно технічного паспорта від 07.05.1999 року, виданого КП "РОБТІ".

Апеляційна скарга на рішення суду подається до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи Апеляційним судом.

Суддя Остапчук Л.В.