У х в а л а

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Писаної Т.О., Закропивного О.В., Мазур Л.М.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», публічного акціонерного товариства «Банк «Київська Русь», третя особа - товариство з обмеженою відповідальністю «ІРС Сістем», про визнання дій протиправними та зобов'язання вчинити певні дії, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Волинської області від 28 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У травні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду із вищевказаним позовом, посилаючись на те, що між публічним акціонерним товариством «Банк «Київська Русь» (далі - ПАТ «Банк «Київська Русь») та товариством з обмеженою відповідальністю «ІРС Сістем» (далі - ТОВ «ІРС Сістем») було укладено кредитні договори про відкриття відновлювальної кредитної лінії, а саме: 10 лютого 2014 року № 111559-20/14-1, 25 грудня 2014 року № 143262-20/14-1 та 22 січня 2015 року № 5802-20/14-1.

Зазначав, що він став майновим поручителем за вищевказаними кредитними договорами в межах 100 000 доларів США, а також набув ряд прав та обов'язків поручителя юридичної особи - ТОВ «ІРС Сістем».

Посилався на те, що 10 лютого 2014 року на забезпечення виконання зобов'язань ТОВ «ІРС Систем» по вказаних кредитних договорах між ним та ПАТ «Банк «Київська Русь» було укладено договір поруки № 11607-20/14-5 та 25 грудня 2014 року - два договори застави майнових прав № 143263-20/14-6 та № 5804-20/15-6 року.

ОСОБА_5 вказував, що оскільки він був директором вказаної юридичної особи, а тому володів інформацією про те, що ТОВ «ІРС Систем» перестало виконувати свої зобов'язання за укладеними між цим товариством та банком кредитними договорами, 24 березня 2015 року звернувся до Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Волкова О.Ю. із заявою про дострокове виконання прострочених боргових зобов'язань ТОВ «ІРС Сістем» за укладеними кредитними договорами шляхом списання грошових коштів, розміщених на договорах банківського вкладу, що є предметом застави, в обумовленому в договорах порядку. Аналогічна заява була подана також і самим позичальником ТОВ «ІРС Сістем». Проте 30 березня 2015 року ТОВ «ІРС Сістем» як позичальнику, а йому як поручителю було відмолено у достроковому виконанні грошових зобов'язань за кредитними договорами, з посиланням на те, що відповідно до ч. 5 ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» під час тимчасової адміністрації не здійснюється зарахування зустрічних однорідних вимог, якщо це може призвести до порушення порядку погашення вимог кредиторів, встановлених цим законом.

Вважав, що така відмова є неправомірною та такою, що грубо порушує законні права як позичальника, так і його як поручителя за кредитними договорами та прямо суперечить самій суті такого правового інституту як порука.

З урахуванням вищевикладеного, просив суд: визнати протиправними дії ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо відмови йому як поручителю за кредитними зобов'язаннями ТОВ «ІРС Сістем» у проведенні дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами за рахунок грошових коштів, що розміщені згідно з договорами банківського вкладу; зобов'язати ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснити дії щодо забезпечення дострокового виконання ним зобов'язань ТОВ «ІРС Сістем» за кредитним договором від 25 грудня 2014 року № 143262-20/14-1 за рахунок предмета застави за договором застави майнових прав від 25 грудня 2014 року № 143263-20/14- 6; та за кредитним договором від 22 січня 2015 року № 5802-20/14-1 за рахунок предмета застави за договором застави майнових прав від 22 січня 2015 року № 5804-20/15-6; здійснити дії щодо забезпечення дострокового виконання ним як поручителем зобов'язань ТОВ «ІРС Сістем» за вищевказаним кредитним договором за рахунок грошових коштів поручителя, що за договором поруки знаходяться на відкритих на ім'я поручителя вкладних рахунках, у порядку та спосіб, що передбачені вказаними договорами; а також визнати зобов'язання сторін, що випливають з вищезазначених кредитних договорів, укладених між ПАТ «Банк «Київська Русь» в особі Луцького відділення та ТОВ «ІРС Сістем», припиненими.

Заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року позов задоволено частково.

Визнано протиправними дії ПАТ «Банк «Київська Русь» щодо відмови поручителю за кредитними зобов'язаннями ТОВ «ІРС Сістем» ОСОБА_4 у проведенні дострокового погашення заборгованості за кредитними договорами за рахунок грошових коштів, що розміщені на договорах банківського вкладу.

Зобов'язано ПАТ «Банк «Київська Русь» здійснити дії щодо забезпечення дострокового виконання ОСОБА_4 зобов'язань ТОВ «ІРС Сістем» за кредитним договором від 25 грудня 2014 року № 143262-20/14-1 за рахунок предмета застави за договором застави майнових прав від 25 грудня 2014 року № 143263-20/14-6, за кредитним договором від 22 січня 2015 року № 5802-20/14-1 за рахунок предмета застави за договором застави майнових прав від 22 січня 2015 року № 5804-20/15-6, за кредитним договором від 10 лютого 2014 року № 11559-20/14-1 за рахунок коштів поручителя, що за договором поруки знаходяться на відкритих на ім'я поручителя вкладних рахунках, у порядку та спосіб, що передбачені вказаним договором.

У задоволенні іншої частини позовних вимог ОСОБА_4 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду Волинської області від 28 березня 2016 року рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 12 жовтня 2015 року в частині задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено в цій частині нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено. В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_4, просить скасувати рішення апеляційного суду, рішення суду першої інстанції залишити в силі, обґрунтовуючи свої вимоги порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ вважає, що касаційна скарга підлягає відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для його скасування.

Апеляційний суд, скасовуючи рішення першої інстанції в частині задоволення позовних вимог та відмовляючи у задоволенні позову в цій частині, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), дійшов обґрунтованого висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову, оскільки як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_4 із заявою про зарахування зустрічних однорідних вимог звернувся до ПАТ «Банк «Київська Русь» 24 березня 2015 року, тоді як 20 березня 2015 року у банку вже була запроваджена тимчасова адміністрація, а тому відповідно до вимог ст. 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» зарахування не може відбуватися, у зв'язку з чим відмова банку задовольнити заяву позивача ОСОБА_4 є правомірною, та зобов'язання за кредитними договорами не припинилися.

Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією, яка викладена в постанові Верховного Суду України № 6-43цс15 від 16 вересня 2015 року, яка згідно зі ст. 360-7 ЦПК України є обов'язкою для судів

Доводи касаційної скарги висновків суду не спростовують, на законність та обґрунтованість рішення апеляційного суду не впливають.

Із матеріалів справи та змісту судових рішень не вбачається, що судом при вирішенні спору допущено порушення норм матеріального чи процесуального права, які передбачені ст. ст. 338-341 ЦПК України як підстави для скасування рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Волинської області від 28 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Т.О. Писана
В.О. Закропивний
Л.М. Мазур