РІШЕННЯ

Іменем України

31.10.2016 Франківський районний суд м. Львова в складі:

головуючого -судді Лозинського Б.М.

з участю секретаря - Голайдо Т. О.

представника позивача - ОСОБА_1

третьої особи - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Львові цивільну справу за позовом Франківської районної адміністрації Львівської міської ради до ОСОБА_3, за участі третіх осіб ОСОБА_2, ОСОБА_4 про знесення самочинно здійсненої прибудови, суд,-

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить зобовязати ОСОБА_3 демонтувати самочинно здійснену двоповерхову прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові.

В обґрунтування позову зазначає, що відповідачем самочинно споруджено прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові зі сторони будинку №39 на вулиці Холодноярській. Франківською районною адміністрацією ЛМР прийнято розпорядження, яким ОСОБА_5 зобовязано знести самочинно здійснену двоповерхову прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові, однак вказане розпорядження відповідачем не виконано. Оскільки прибудову здійснено відповідачем без жодних дозвільних на те документів, така є самочинним будівництвом в розумінні статті 376 Цивільного кодексу України та підлягає знесенню. Просить позов задовольнити.

У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, надав пояснення аналогічні викладеним в позовні заяві, позов просив задовольнити.

Треті особи ОСОБА_2, ОСОБА_4 позов підтримали, зазначили, що відповідач самовільно зайняла частину земельної ділянки, заблокувавши доступ до криниці, жодних погоджень на здійснення прибудови не отримувала, тому просили задовольнити позов.

Дослідивши наявні у справі докази, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 здійснено прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові зі сторони будинку №39 на вулиці Холодноярській у м. Львові.

Зазначена обставина підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, актами ЛКП «Сонячне» від 17 грудня 2015 року, 14 січня 2016 року. Даними актами встановлено факт здійснення прибудови розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові зі сторони будинку №39 на вулиці Холодноярській у м. Львові.

Розпорядженням Франківської районної адміністрації Львівської міської ради від 02.12.2015 року зобовязано ОСОБА_3 співвласника будинку №3 на вул. Кишинівській у місячний термін та за власні кошти знести самочинно здійснену двоповерхову прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові.

Згідно акту ЛКП «Сонячне» від 09.06.2016 року та доданих до нього фотоматеріалів, станом на 08.06.2016 року вимоги зазначеного розпорядження не виконано, самовільно здійсненої прибудови відповідачем не знесено.

Обставини щодо здійснення прибудови саме відповідачем ОСОБА_3 визнано у судовому засіданні сторонами.

Згідно зі статтею 61 ЦПК України обставини визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Відповідно до приписів частини 1 статті 376 ЦК України, житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил

Згідно постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ України від 30 березня 2012 року № 6 "Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України (про правовий режим самочинного будівництва)" у справах, пов'язаних із самочинним будівництвом майна, суди мають враховувати, що за загальним правилом особа, яка здійснила або здійснює таке будівництво, не набуває права власності на нього (ч. 2 ст. 376 ЦК України). Право на будівництво нерухомого майна (забудову) мають власники земельних ділянок (ст. 90 ЗК України), землекористувачі (ст. 95 ЗК України), особи, які набули права користування чужою земельною ділянкою (суперфіцій) за договором із власником земельної ділянки (ст. 102-1 ЗК України) або з інших передбачених законом підстав.

При цьому суд враховує, що згідно вимог статті 360-7 ЦПК України рішення Верховного Суду України, прийняте за наслідками розгляду заяви про перегляд судового рішення з мотивів неоднакового застосування судами норм матеріального права у подібних правовідносинах, є обов'язковим для всіх суб'єктів владних повноважень та для судів України. Суди зобов'язані привести свою судову практику у відповідність із рішеннями Верховного Суду України.

У своїй постанові від 4 грудня 2013 року, справа № 6-130 цс13, Верховний Суд України зазначив, що у розумінні частини 1 статті 376 ЦК України самочинним будівництвом є не тільки новостворений об'єкт, а і об'єкт нерухомості, який виник в результаті реконструкції, капітального ремонту, перебудови, надбудови уже існуючого об'єкта, здійснених без одержаного дозволу місцевих органів виконавчої влади чи органів місцевого самоврядування, розробленої та затвердженої в установленому порядку проектної документації, дозволу на виконання будівельних робіт, наданого органами архітектурно-будівельного контролю, оскільки в результаті таких дій об'єкт втрачає тотожність з тим, на який власником (власниками) отримано право власності.

Поняття реконструкції об'єкта нерухомості міститься в пункті 3 Державних будівельних норм В.3.2-2-2009 Житлові будинки. Реконструкція та капітальний ремонт, затверджених наказом Міністерства регіонального розвитку і будівництва України від 22 липня 2009 року № 295, відповідно до якого реконструкція - це така перебудова будинку, наслідком якої є зміна кількості приміщень, їх площі, геометричних розмірів та функціонального призначення, заміна окремих конструкцій.

Таким чином, норма частини першої статті 376 ЦК України підлягає застосуванню й до випадків самочинної реконструкції об'єкта нерухомості, у результаті якої об'єкт набуває нових якісних характеристик (зміна конфігурації, площі та кількості приміщень, втручання в несучі конструкції, улаштування дверних прорізів у капітальних стінах тощо

В силу вимог частини 1 статті 34 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» замовник має право виконувати будівельні роботи після реєстрації органом державного архітектурно-будівельного контролю декларації про початок виконання будівельних робіт - щодо об'єктів будівництва, що належать до I - III категорій складності;

Згідно із частиною 1 статті 36 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності», право на виконання підготовчих робіт (якщо вони не були виконані раніше згідно з повідомленням або зареєстрованою декларацією про початок виконання підготовчих робіт) і будівельних робіт на об'єктах, що належать до I - III категорій складності, підключення об'єкта будівництва до інженерних мереж та споруд надається замовнику та генеральному підряднику чи підряднику (у разі якщо будівельні роботи виконуються без залучення субпідрядників) після реєстрації декларації про початок виконання будівельних робіт.

Разом з тим, із листа Департаменту Державної архітектурно-будівельної інспекції у Львівській області від 21.10.2015 року вбачається, що відомості про отримання дозвільних документів ОСОБА_3 у ДАБІ відсутні.

Таким чином, суд дійшов до висновку, що ОСОБА_3 самочинно здійснено прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові зі сторони будинку №39 на вулиці Холодноярській у м. Львові.

Матеріалами справи та судом встановлено, що самочинне будівництво здійснено відповідачами без згоди співвласників - третіх осіб по справі ОСОБА_2, ОСОБА_4, що суперечить приписам частини 2 статті 369 ЦК України, відповідно до якої розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється, за згодою всіх співвласників.

ОСОБА_2, ОСОБА_4 зазначили, що здійснена відповідачем прибудова призводить до порушення їхніх права власності та користування земельною ділянкою.

Згідно приписів частини 4 статті 376 ЦК України, якщо власник (користувач) земельної ділянки заперечує проти визнання права власності на нерухоме майно за особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво на його земельній ділянці, або якщо це порушує права інших осіб, майно підлягає знесенню особою, яка здійснила (здійснює) самочинне будівництво, або за її рахунок.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимоги Франківської районної адміністрації Львівської міської ради про зобовязання ОСОБА_3 демонтувати самочинно здійснену двоповерхову прибудову є підставними та підлягають задоволенню.

Керуючись статтями 10, 11, 60, 213, 215 Цивільного процесуального кодексу України, статтями 316, 317, 376 Цивільного кодексу України, суд, -

у х в а л и в:

позов задовольнити.

Зобовязати ОСОБА_3 демонтувати самочинно здійснену двоповерхову прибудову розмірами 3,90м х0,52м до будинку №3 на вул. Кишинівській у м. Львові.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь Франківської районної адміністрації Львівської міської ради 1378,00 гривень сплаченого судового збору.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення виготовлено в нарадчій кімнаті в єдиному примірнику.

Суддя Франківського

районного суду м. Львова: ОСОБА_6