Апеляційний суд міста Києва
Справа № 758/1530/16-ц Головуючий у суді першої інстанції: Супрун Г.Б.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі :

Головуючого Волошиної В.М.

Суддів Котули Л.Г., Слюсар Т.А.

при секретарі Крічфалуши С.С.

Розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 на рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності ділової репутації та спростування недостовірної інформації.

Заслухавши доповідь судді Волошиної В.М., перевіривши матеріали справи, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів, -

В с т а н о в и л а :

05.02.2016 позивач ОСОБА_4 звернувся до суду з позовом, в якому просив спростувати інформацію розповсюджену відповідачем у її письмовому зверненні від ІНФОРМАЦІЯ_1 на офіційному сайті Національного антикорупційного бюро України «» наступного змісту : «В Подольском районе уже много лет функционирует отработанный конвейер по выкачивании «благотворительных взносов» с населения. Взносы собираются не в кассу, а в карман любого сотрудника поликлиники. Лицами организовавшими этот конвейер считаю главврача ОСОБА_4, замов главврача ОСОБА_6, и ОСОБА_7, заведующую лабораторией ОСОБА_8». Розповсюджена інформація є неправдивою, ганьбить честь та гідність позивача, шкодить його діловій репутації, оскільки позивач обіймає посаду директора Комунального некомерційного підприємства «Консультативний діагностичний центр» Подільського району м. Києва, який розташований за адресою: м. Київ, вул. Мостицька, 9.

Також просив зобов'язати відповідача у десятиденний термін з дати набрання рішення законної сили направити на адреси Департаменту охорони здоров'я КМДА, до Подільської районної у м.Києві державної адміністрації, до Фінансової інспекції України та НАБУ листи, які спростовують вищевказану спірну інформацію та вказують на її невідповідність.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року в задоволенні позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5 про захист честі, гідності, ділової репутації та спростування недостовірної інформації відмовлено.

Не погодившись із рішенням суду ОСОБА_3 - представник ОСОБА_4 подала на нього апеляційну скаргу, посилаючись на його незаконність та необгрутованість, порушення норм матеріального та процесуального права при його ухваленні. При цьому зазначала, що судом при ухваленні рішення не було враховано норми міжнародного та національного законодавства, яке захищає особу від порушення права на повагу до її честі та гідності Просила рішення суду скасувати та ухвалити нове про задоволення позовних вимог. Звернула свою увагу на норми та рішення Конституційного Суду з цього питання, а також вказала, що позивач за зверненням відповідача не був притягнутий до будь-якої відповідальності, про що свідчать надані ним докази, натомість викладена інформація відповідачем підлягає спростуванню у спосіб визначений позивачем.

За правилами ч.ч. 1, 2 ст. 305 ЦПК України апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання особи, яка бере участь у справі, щодо якої немає відомостей про вручення їй судової повістки, або за її клопотанням, коли повідомлені нею причини неявки буде визнано судом поважними.

Неявка сторін або інших осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час і місце розгляду справи, не перешкоджає розглядові справи.

Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи є їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Виходячи з вимог частини 3 статті 27 ЦПК України щодо неприпустимості зловживання сторонами своїми процесуальними правами, статті 303-1 ЦПК України щодо строку розгляду апеляційної скарги та статті 67 ЦПК щодо строків процесуальних дій, а також зважаючи на вимоги ч. 2 ст. 305 ЦПК України, колегія суддів визнала неявку позивача та відповідача в судове засідання, які належним чином про час та місце розгляду справи були повідомленими, такою, що не перешкоджає апеляційному розгляду справи. До того ж, позивач направив для участі у справі свого представника.

Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність і обґрунтованість ухваленого рішення, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 ЦПК України встановлено, що під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

За наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін ( ч.1 п.1 ст. 307 ЦПК України).

Оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положеньст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до вимог частини першої ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Статтею 213 ЦПК України передбачено, що рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим.

Згідно зі ст. 214 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: 1) чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції прийшов до висновку, що звернення відповідача до НАБУ від ІНФОРМАЦІЯ_1 не може вважатись поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію, а тому є безпідставними.

З такими висновками суду слід погодитись виходячи з наступного.

Судом встановлено, що відповідач ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 звернулась до НАБУ зі скаргою на корупцію у поліклініці та бездіяльність МОЗ та ДОЗ, яка розміщена на сайті Національного антикорупційного бюро України «» наступного змісту : «В Подольском районе уже много лет функционирует отработанный конвейер по выкачиванию «благотворительных взносов» с населения. Взносы собираются не в кассу, а в карман любого сотрудника поликлиники. Лицами организовавшими этот конвейер считаю главврача ОСОБА_4, замов главврача ОСОБА_6, и ОСОБА_7, заведующую лабораторией ОСОБА_8». (а.с.6).

Згідно ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

У відповідності до ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації щодо особи, яка померла, належить членам її сім'ї, близьким родичам та іншим заінтересованим особам. Негативна інформація, поширена про особу, вважається недостовірною, якщо особа, яка її поширила, не доведе протилежного. Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Поширювачем інформації, яку подає посадова чи службова особа при виконанні своїх посадових (службових) обов'язків, вважається юридична особа, у якій вона працює. Якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування. Якщо недостовірна інформація міститься у документі, який прийняла (видала) юридична особа, цей документ має бути відкликаний. Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено у друкованих або інших засобах масової інформації, має право на відповідь, а також на спростування недостовірної інформації у тому ж засобі масової інформації в порядку, встановленому законом. Якщо відповідь та спростування у тому ж засобі масової інформації є неможливими у зв'язку з його припиненням, така відповідь та спростування мають бути оприлюднені в іншому засобі масової інформації, за рахунок особи, яка поширила недостовірну інформацію. Спростування недостовірної інформації здійснюється незалежно від вини особи, яка її поширила. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена.

Відповідно до ст. 297 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі. Гідність та честь фізичної особи є недоторканними. Фізична особа має право звернутися до суду з позовом про захист її гідності та честі.

Згідно ст. 299 ЦК України фізична особа має право на недоторканність своєї ділової репутації. Фізична особа може звернутися до суду з позовом про захист своєї ділової репутації.

Як роз'яснив в п. 16 Постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27.02.2009 року Пленум Верховного суду України, відповідно до ст. 40 Конституції України усі мають право направити індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисті звернення до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів.

У випадку коли особа звертається до зазначених органів з заявою, в котрій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки в такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права, а не поширення недостовірної інформації.

У випадку звернення особи із заявою до правоохоронних органів судам слід враховувати висновки викладені у рішенні Конституційного Суду України від 10 квітня 2003 року, який зазначив, що викладення у листах, заявах, скаргах до правоохоронного органу відомостей особою на думку якої посадовими чи службовими особами цього органу при виконанні функціональних обов'язків порушено її право, не може вважатися поширенням відомостей, які порочать честь, гідність чи ділову репутацію або завдають шкоди інтересам цих осіб.

Як вбачається з матеріалів справи, ОСОБА_5 звернулась до Національного антикорупційного бюро України ( правоохоронного органу) із скаргою, як громадянка України, яка зверталась за медичною допомогою до КДЦ. Даючи свої пояснення в суді першої інстанції відповідач зазначала, що якби вона сплатила благодійний внесок до каси за отриману послугу , то в неї не було б підстав звертатись зі скаргами.

Сама заява - звернення (копія а.с.6) була предметом дослідження в судовому засіданні, однак суд достовірно встановив, що скарга відповідача була подана в правоохоронні органи (НАБУ) особою на думку якої позивачем (як посадовою особою) при виконанні його функціональних обов'язків вчиняються певні порушення. Тобто, нею реалізовано її конституційне право на звернення, перевірку викладених фактів та отримання відповіді.

А відтак, таке звернення не може вважатися поширенням недостовірної інформації, що ганьбить честь та гідність особи відносно якої складено дане звернення і не може бути підставою для задоволення вищезазначеного позову.

Виходячи з наявних у матеріалах справи та досліджених судом першої інстанції письмових доказів суд апеляційної інстанції приходить до висновку про те, що обставини, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими при вирішенні справи доведені.

Висновки суду щодо підстав для відмови у задоволені позовних вимог відповідають обставинам справи та положенням матеріального закону.

Норми матеріального права відповідно до спірних правовідносин застосовані правильно.

Доводи апеляційної скарги щодо неправильного застосування до спірних правовідносин норм матеріального права та порушення процесуальних норм, що призвело до неправильного вирішення справи, не можуть бути прийняті судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваного рішення враховуючи наступне.

Всі висновки суду першої інстанції щодо безпідставності заявленого позову та неможливості відновлення порушеного права у обраний позивачем спосіб повно та послідовно викладені у мотивувальній частині оскаржуваного рішення.

Обставин, які б дали суду апеляційної інстанції підстави для спростування указаних висновків суду, апеляційна скарга представника позивача не містить, в ході апеляційного розгляду представник позивача також не навів таких обставин.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Враховуючи викладене, апеляційний суд приходить до висновку про те, що судом першої інстанції дана належна оцінка доводам сторін у сукупності з наданими сторонами доказами, висновки суду відповідають обставинам справи, доводи, викладені у апеляційній скарзі, не спростовують їх, тому підстав для скасування оскаржуваного рішення немає.

Керуючись ст. ст. 303, 304, 307, 308, 313, 314, 315, 317,319 ЦПК України, колегія суддів ,-

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 - представника ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Подільського районного суду м. Києва від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Головуючий:

Судді: