Справа № 136/1297/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

іменем України

"03" листопада 2016 р. м. Липовець

Липовецький районний суд Вінницької області

в складі :

головуючого - судді Кривенка Д.Т.

за участі секретаря Марчук Н.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Липовець цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПРИВАТБАНК» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості, -

ВСТАНОВИВ:

Публічне акціонерне товариство Комерційний банк "ПриватБанк" (далі ПАТ КБ "ПриватБанк", позивач, банк) звернулось до суду з позовом до ОСОБА_1 (далі відповідач, позичальник) про стягнення заборгованості.

Позивач зазначив у позові, що 31.01.2013 року між ПАТ КБ "ПриватБанк" і відповідачем було укладено кредитний договір № б/н, за яким позичальник отримав кредит у розмірі 600,00 гривень у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом. У звязку з невиконанням відповідачем своїх зобов'язань за договором, станом на 31.05.2016 року в нього перед банком утворилася заборгованість у розмірі 15 167,87 грн., з них: 587,60 грн. - заборгованість за кредитом; 10 145,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3 236,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; а також штрафи відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг: 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 698.47 грн. - штраф (процентна складова), яку позивач просить стягнути на його користь із відповідача, оскільки останній в добровільному порядку її не погашає.

Представник позивача в судове засідання не зявився, однак надав суду заяву, в якій заявлені вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а розгляд справи проводити за відсутності представника. У разі неявки відповідача надав згоді на заочний розгляд справи.

Відповідач, будучи оповіщеним про день та час розгляду справи, надав суду розписку, що позов не визнає. Клопотання про відкладення розгляду справи за наявності поважних причин, чи розгляду справи у його відсутності до суду не направив.

03.11.2016 року суд виніс ухвалу про заочний розгляд даної справи.

Правилами ч.2 ст.158 ЦПК України, стороні надано право заявляти клопотання про розгляд справи у її відсутності.

За таких обставин, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи, тому здійснює його в даному судовому засіданні на підставі зібраних у справі доказів, за відсутності сторін, при заочному розгляді, при цьому не здійснюючи фіксування судового процесу технічними засобами.

Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, давши їм належну оцінку, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини.

Відповідно до статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити проценти.

31.01.2013 року відповідно до Анкети заяви, яка за її умовами разом з Памяткою клієнта, Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить договір про надання банківських послуг, було укладено між ПАТ КБ "ПриватБанк" і ОСОБА_1 кредитний договір, за умовами якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 600,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну карту зі сплатою 30,00 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом.

Банк свої зобовязання перед позичальником за кредитним договором виконав в повному обсязі, що підтверджується випискою по особовому рахунку, що додана до матеріалів справи.

З матеріалів справи суд встановив, що ОСОБА_1 припинив виконувати щомісячні зобовязання з погашення кредиту та процентів за користування кредитом, у звязку із чим, станом на 31.05.2016 року в нього виникла заборгованість, яка за розрахунками ПАТ КБ "ПриватБанк" становить 15 167,87 грн., з них: 587,60 грн. - заборгованість за кредитом; 10 145,05 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 3236,75 грн. - заборгованість за пенею та комісією; 500.00 грн. - штраф (фіксована частина); 698.47 грн. - штраф (процентна складова).

Згідно ст. 629 ЦК України, договір є обовязковим для виконання сторонами.

Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобовязання це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов'язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов'язку.

Відповідно до ст. 526 ЦК України, зобовязання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобовязанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).

Відповідно до ст. 610 ЦК України, що порушення зобовязання є його невиконання з порушенням умов, визначених змістом зобовязання.

Відповідно до ст. 611 ЦК України встановлено, що у разі порушення зобов'язань настають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобовязання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом (ст. 612 ЦК України).

З огляду на вищевикладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт порушення (прострочення) відповідачем взятих на себе зобов'язань за кредитним договором.

Суд вважає, що вимога позивача про стягнення заборгованості за кредитом станом на 31.05.2016 року в сумі 587,60 грн., з яких 88,25 грн. поточна заборгованість по тілу кредиту, 499,35 грн. прострочена заборгованість по тілу кредиту, ґрунтується на вимогах закону, а відтак за відсутності будь яких заперечень з боку відповідача, підлягає задоволенню в повному обсязі.

Як вбачається з розрахунку наданого позивачем (а.с. 3), процентна ставка за користування кредитом була змінена, 01.09.2014 року з 30 % до 34,80 %, а 01.04.2015 року до 43,20 %.

Суд встановив, що в матеріалах справи відсутні докази щодо домовленості сторін з приводу зміни процентної ставки за користування кредитом. Оскільки збільшення банком розміру процентної ставки за цим кредитним договором було зроблено в односторонньому порядку, що суперечать Закону України від 12.12.2008 року № 661-VІ "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку", нарахування позивачем процентів за користування кредитом в розмірі 34,80% та 43,20 % згідно частини третьої статті 10561 ЦК України слід вважати нікчемним, тому суд вважає, що з відповідача на користь банку підлягає стягненню заборгованість за процентами виходячи з діючої на час укладення кредитного договору ставки, тобто 30,00 %.

З урахуванням зазначеного, суд дійшов висновку, що з відповідача станом на 31.05.2016 року підлягають стягненню проценти за користування кредитом в сумі 1010,69 грн. (697,80 грн. + 312,89 грн.), з них: 697,80 грн. розмір процентів нарахованих банком з моменту укладення договору по 31.08.2014 року, а 312,89 грн. розмір процентів, що підлягають стягнення за ставкою 30,00 % за період з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року (46,99 грн. (проценти, які нараховані на поточну заборгованість) + 265,90 грн. (проценти, які нараховані на прострочену заборгованість):

- з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року (639 днів прострочення) * 88,25 грн. (залишок поточної заборгованості) * 30,00 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 46,99 грн.;

- з 01.09.2014 року по 31.05.2016 року (639 днів прострочення) * 499,35 грн. (залишок простроченої заборгованості) * 30 % (річна процентна ставка) / 360 (кількість днів в році, яка визначена за домовленістю сторін при укладенні договору) = 265,90 грн.

Відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов та правил надання банківських послуг, при порушенні позичальником строків платежів по якомусь з грошових зобов'язань, передбачених цим договором більш ніжна 30 днів, позичальник зобов'язаний сплатити банку штраф в розмірі 500,00 грн. + 5% від суми позову.

Пунктом 2.1.1.12.6.1. Умов та правил надання банківських послуг передбачено, що при виникненні прострочених зобовязань на суму 100 гривень та більше клієнт сплачує банку пеню в розмірі 50 гривень.

За правилами статті 549 ЦК України, неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов'язання.

Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежного виконаного зобовязання.

Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасного виконання грошового зобов'язання за кожен день прострочення виконання.

В порушенням вимог частини другої і третьої статті 549 ЦК України, пеня і штраф (фіксована складова) нараховані не у відсотках, а у твердій грошовій сумі, тому вказані нарахування не є неустойкою в розумінні ЦК України.

Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягає стягненню штраф (відсоткова складова) в сумі 79,91 грн. (587,60 грн. (заборгованість за кредитом) + 1010,69 грн. (заборгованість по процентам за користування кредитом) = 1 598,29 грн. * 5%).

Вимога позивача про стягнення з відповідача подвійного штрафу за невиконання ним одного кредитного зобов'язання порушує принцип встановлений статтею 61 Конституції України відповідно до якого, ніхто не може бути двічі притягнений до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення.

З урахуванням зазначеного суд дійшов висновку, що в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача пені та штрафу (фіксована частина) належить відмовити.

Таким чином, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача станом на 31.05.2016 року слід стягнути 1678,20 грн., з них: 587,60 грн. - заборгованість за кредитом, 1010,69 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штраф в сумі 79,91 грн., в решті позову слід відмовити з огляду на необґрунтованість.

Згідно ст. 88 ЦПК України, судові витрати підлягають стягненню з відповідача пропорційно до суми задоволених позовних вимог.

При зверненні з позовом до суду, позивач сплатив судовий збір в сумі 1 378,00 грн. (а.с. 1). Таким чином, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати в сумі 152,46 грн.

Керуючись ст. 526, 530, 549, 610-612, 1049, 1054, 10561 ЦК України, ст. 10, 11, 57-60, 88, 158, 212-215, 224-226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позов задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" () заборгованість за договором № б/н від 31.01.2013 року станом на 31.05.2016 року в розмірі 1 678,20 (одну тисячу шістсот сімдесят вісім гривень 20 коп.) грн., з них: 587,60 грн. - заборгованість за кредитом, 1 010,69 грн. заборгованість за процентами за користування кредитом, а також штраф в сумі 79,91 грн.

В решті позову відмовити.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк "ПриватБанк" () судові витрати у вигляді судового збору в сумі 152,46 (сто пятдесят дві гривні 46 коп.) гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Позивач має право оскаржити заочне рішення в загальному порядку шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення через Липовецький районний суд Вінницької області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_2