Справа № 405/3686/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.07.2016 року Ленінський районний суд м. Кіровограда в складі:

головуючого: Циганаш І.А.

при секретарі: Лисоконь А.В.

за участю адвоката: ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Кіровограді цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до Казенного підприємства Кіровгеологія про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку, -

Встановив:

05 травня 2016 року ОСОБА_2 звернулася до суду з вищезазначеним позовом, зазначив, що з 01.08.1990 року, зокрема на посаді головного геофізика перебувала у трудових відносинах з ГРЕ № 37, яка є структурним підрозділом КП Кіровгеологія, з 01 квітня 2011 року.

31.12.2013 року була звільнена з роботи за власним бажанням (ст.38 КЗпП України), про що був виданий наказ від 25.12.2013 року № 112-К.

Так як КП «Кіровгеологія» до цього часу не розрахувалося з нею по заборгованості заробітної плати змушена звернутися до суду для подальшого захисту своїх прав.

Згідно довідки, наданої відповідачем, від 27.04.2016 року № 2/298 загальна сума заборгованості з нарахованої та невиплаченої заробітної плати на її користь становить 16467,61 грн.

Згідно довідки, наданої відповідачем, від 27.04.2016 року № 2/299 середня заробітна плата за останні два місяці роботи на підприємстві склала 6098,76 грн.

Середньоденний заробіток становить: 6098,76 грн. /30,44 днів= 200,35 грн./ день.

Загальний час затримки проведення кінцевого розрахунку на день подання позову становить 849 днів з 01.01.2014 року по 05 травня 2016 року.

Загальна сума середнього заробітку за весь час затримки розрахунку становить 200.35 грн./день х 849 днів = 170 097,15 грн.

Позовні вимоги в цій частині вона буде збільшувати на момент розгляду справи.

Згідно з актом звіряння взаємних розрахунків з виплат по виробничим відрядженням станом на 31.12.2013 року між нею та ГРЕ № 37 заборгованість виплат на її користь складає 1739,77 грн.

Крім того, внаслідок вищевказаних правопорушень чинного трудового законодавства з боку відповідача щодо несвоєчасного розрахунку працівника під час звільнення вона зазнала і значної моральної шкоди, повязаної з необхідністю позичати гроші у друзів, що принизило честь і гідність та вплинуло на стосунки з оточуючими людьми, неможливістю оплатити оздоровлення себе та доньки студентки та згодом ( з грудня 2014 року) аспіранта ВНЗ.

Орієнтуючись на довгий термін цих подій вважає, що згідно ст.237-1 КЗпП України відповідач зобовязаний відшкодувати їй моральний збиток в розмірі 10 000 грн.

Просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість по нарахованої та невиплаченої заробітної плати в розмірі 16 467,61 грн., середній заробіток за весь час затримки розрахунку у розмірі 170 097,15 грн., заборгованість з виплат по виробничим відрядженням в розмірі 1739,77 грн., у відшкодування завданої моральної шкоди 10 000 грн. Допустити негайне виконання рішення суду в частині стягнення заробітної плати та середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум при звільненні працівника.

Позивач у судовому засіданні зменшила позовні вимоги, зазначив, що 17 червня 2016 року на її банківську картку відповідачем перераховані кошти в розмірі 16 467,61 грн., як заборгованість по заробітній платі та заборгованість з виплат по виробничим відрядженням в розмірі 1739,77 грн., стягнуті згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17 квітня 2014 року про стягнення заборгованості по виплаті заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тому вважає, що загальний термін затримки проведення кінцевого розрахунку необхідно нараховувати з наступного дня з моменту винесення судового рішення від 17 квітня 2014 року по 17 червня 2016 року, що становить: з 18 квітня 2014 року по 30 квітня 2014 року 9 робочих днів (загальна кількість робочих днів в квітні 2014 року складала 22 дня; з 01 травня 2014 року по 31 травня 2016 року 25 повних робочих місяців, з 01 червня 2016 року по 17 червня 2016 року 12 робочих днів (загальна кількість робочих днів у червні 2016 року складала 21 день), загальна сума середнього заробітку за зазначений час затримки становить: 6098,67 грн. ( 22дн.х 9 дн. + 6098,67 грн. х 25 місяців + 6098,67 грн./21 деньх12 днів =2494,91 грн. + 152 466,75 грн. + 3484,95 грн. = 158 446,61 грн.

Просить стягнути з відповідача на її користь 158 446,61 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку з виплат належних їй сум при звільненні, посилаючись на обставини, зазначені в позові.

Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позовних вимог позивача, підтримує надані до суду письмові заперечення, згідно яких зазначив, що заборгованість по заробітній платі у КП «Кіровгеологія» виникла у зв'язку із недофінансуванням Державою геологорозвідувальних робіт, а саме, Державною службою геології та надр України, яка є замовником зазначених робіт, які здійснює підприємство.

Вважають, що вина підприємства стосовно невчасної виплати заборгованості по заробітній платі відсутня.

Вимога позивача про стягнення на її користь середнього заробітку за час затримки виплати належних сум при звільненні була подана позивачем лише на 849 день з моменту виникнення заборгованості по виплаті заробітної плати, що дає підстави зробити висновок про те, що позивач має на меті отримати власну матеріальну користь від КП «Кіровгеологія».

Вимоги позивача про стягнення з КП «Кіровгеологія» заборгованості по заробітній платі 16 467,61 грн., стягнення 1739,77 грн. заборгованості з виплат по виробничим відпусткам незаконні, оскільки є рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2014 року про стягнення з КП «Кіровгеологія» заборгованості по заробітній платі, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, є постанова про відкриття виконавчого провадження (ВП № 43889839), крім цього дані суми перераховані позивачу 17 червня 2016 року на картковий рахунок.

Щодо стягнення середнього заробітку за весь час затримки виплат належних сум при звільненні надають контр розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку, згідно якого: відповідно довідки середньомісячний заробіток складає 6098,67 грн., розрахунок проведено виходячи з 2-х місяців попередніх звільненню, тобто за жовтень - листопад 2013 року, середня кількість робочих днів за ці місяці становить 22 (1 м-ць-23 к/д., 2 м-ць -21 к/д, (23+21)/2= 22 р/д, середньоденна з/п = 6098,67 грн./22 р/д = 277,21 грн., кількість робочих днів за період затримки розрахована згідно «Розрахунку норм тривалості робочого часу» на 2013,2014,2015,2016 роки: за період з 18.04.2014 року по 05.05.2016 року за 513 календарних днів, що складає 142 208,73 грн.

Вважають, що вина підприємства у невиплаті заборгованості по заробітній платі відсутня, а тому немає підстав для задоволення позовних вимог в повному обсязі.

Вислухавши сторони, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_2 підлягають задоволенню частково, виходячи з наступних підстав.

З трудової книжки вбачається, що згідно наказу № 112-к від 25.12.2013 року КП «Кіровгеологія» ОСОБА_2 була звільнена з посади за власним бажанням згідно ст.38 КЗпП України.

Згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.03.2014 року, яке набрало законної сили 28.04.2014 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 38 467,61 грн., заборгованість з виплат по виробничим відрядженням в розмірі 1739,77 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2014 року по 17 квітня 2014 року в розмірі 20 514,01 грн.

Ленінським районним судом м. Кіровограда 02.06.2014 року видано виконавчий лист.

Казенне підприємство створено державою як єдиним засновником. Майно належить не самій особі, а засновнику, тобто державі. Розпорядження основними фондами казенного підприємства можливо лише з дозволу органу, уповноваженого управляти відповідним майном.

У відповідності до ст. 76 Господарського кодексу України казенні підприємства створюються у галузях економіки, в яких: законом дозволено здійснення господарської діяльності лише державним підприємствам; основним (понад п'ятдесят відсотків) споживачем продукції (робіт, послуг) виступає держава; за умовами господарювання неможлива вільна конкуренція товаровиробників чи споживачів; переважаючим (понад п'ятдесят відсотків) є виробництво суспільно необхідної продукції (робіт, послуг), яке за своїми умовами і характером потреб, що ним задовольняються, як правило, не може бути рентабельним; приватизацію майнових комплексів державних підприємств заборонено законом.

Казенне підприємство створюється за рішенням Кабінету Міністрів України. У рішенні про створення казенного підприємства визначаються обсяг і характер основної діяльності підприємства, а також орган, до сфери управління якого входить підприємство, що створюється. Реорганізація і ліквідація казенного підприємства проводяться відповідно до вимог цього Кодексу за рішенням органу, до компетенції якого належить створення даного підприємства.

Майно казенного підприємства закріплюється за ним на праві оперативного управління.

Орган, до сфери управління якого входить казенне підприємство, затверджує статут підприємства, призначає його керівника, дає дозвіл на здійснення казенним підприємством господарської діяльності, визначає види продукції (робіт, послуг), на виробництво та реалізацію якої поширюється зазначений дозвіл.

Відповідно до ст.77 Господарського кодексу України казенне підприємство здійснює господарську діяльність відповідно до виробничих завдань органу, до сфери управління якого воно входить.

Казенне підприємство самостійно організовує виробництво продукції (робіт, послуг) і реалізує її за цінами (тарифами), що визначаються в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом.

Джерелами формування майна казенного підприємства є: державне майно, передане підприємству відповідно до рішення про його створення; кошти та інше майно, одержані від реалізації продукції (робіт, послуг) підприємства; цільові кошти, виділені з Державного бюджету України; кредити банків; частина доходів підприємства, одержаних ним за результатами господарської діяльності, передбачена статутом; інші джерела, не заборонені законом.

Казенне підприємство одержує кредити для виконання статутних завдань під гарантію органу, до сфери управління якого входить підприємство.

Казенне підприємство відповідає за своїми зобов'язаннями лише коштами, що перебувають у його розпорядженні. У разі недостатності зазначених коштів держава, в особі органу, до сфери управління якого входить підприємство, несе повну субсидіарну відповідальність за зобов'язаннями казенного підприємства.

Порядок розподілу та використання прибутку (доходу) казенного підприємства визначається фінансовим планом, який затверджується у порядку, встановленому статтею 75 цього Кодексу для державних комерційних підприємств.

Отже, враховуючи специфіку діяльності, Підприємство існує не тільки за рахунок коштів від державного замовлення (державного фінансування).

Відповідно до частини 1 статті 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку.

Згідно із частиною 1 статті 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до п.п. 20, 25 Постанови Пленуму Верховного Суду України, від 24.12.1999, № 13 "Про практику застосування судами законодавства про оплату праці", установивши, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред'явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпПУ стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення. Не проведення розрахунку з працівником у день звільнення або, якщо в цей день він не був на роботі, наступного дня після його звернення з вимогою про розрахунок є підставою для застосування відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП. У цьому разі перебіг тримісячного строку звернення до суду починається з наступного дня після проведення зазначених виплат незалежно від тривалості затримки розрахунку.

Таким чином, аналіз наведених норм матеріального права дає підстави для висновку, що передбачений частиною 1 статті 117 КЗпП України обовязок роботодавця щодо виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні настає за умови невиплати з його вини належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 КЗпП України, при цьому визначальними є такі юридично значимі обставини, як невиплата належних працівникові сум при звільненні та факт проведення з ним остаточного розрахунку.

Отже, непроведення з вини власника або уповноваженого ним органу розрахунку з працівником у зазначені строки є підставою для відповідальності, передбаченої статтею 117 Кодексу, тобто виплати працівникові його середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати роботодавець не звільняється від відповідальності, передбаченої статтею 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, тобто за весь період невиплати власником або уповноваженим ним органом належних працівникові при звільненні сум.

Судом встановлено, що згідно рішення Ленінського районного суду м. Кіровограда від 17.04.2014 року, яке набрало законної сили 28.04.2014 року стягнуто з відповідача на користь ОСОБА_2 нараховану, але не виплачену заробітну плату у розмірі 38 467,61 грн., заборгованість з виплат по виробничим відрядженням в розмірі 1739,77 грн., середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 01 січня 2014 року по 17 квітня 2014 року в розмірі 20 514,01 грн., а в даному позові йдеться про стягнення середнього заробітку за час затримки виплати заробітної плати, вимоги стосуються періоду з 18.04.2014 року до 17.06.2016 року.

В судовому засіданні встановлено, що після ухвалення судового рішення про стягнення заборгованості із заробітної плати, відповідачем тільки 17.06.2016 року виплачена на користь позивача заборгованість нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, тому суд вважає, що відповідач не звільняється від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України, а саме виплати середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.04.2014 року по 16.06.2016 року включно.

Згідно довідки № 2/299 від 27.04.2016 року середньомісячна заробітна плата ОСОБА_2 складає 6098,67 грн.

Середній заробіток за час затримки розрахунку обчислюється відповідно до п.8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08.02.1995 року № 100, шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів.

Таким чином період затримки розрахунку при звільненні складає період з 18.04.2014 року по 16.06.2016 року включно.

Суд погоджується з розрахунком середнього заробітку за час затримки, наданим відповідачем за період з 18.04.2014 року по 05.05.2016 року.

Розрахунок повинно проводити виходячи з 2-х місяців попередніх звільненню, тобто за жовтень - листопад 2013 року, середня кількість робочих днів за ці місяці становить 22 (1 м-ць-23 к/д., 2 м-ць -21 к/д, (23+21)/2= 22 р/д, середньоденна з/п = 6098,67 грн./22 р/д = 277,21 грн., кількість робочих днів за період затримки розрахована згідно «Розрахунку норм тривалості робочого часу» на 2013,2014,2015,2016 роки: за період з 18.04.2014 року по 05.05.2016 року за 513 календарних днів, що складає 142 208,73 грн., а в період з 06.05.2016 року по 16.06.2016 року 29 робочих днів, тобто всього складає затримка розрахунку на 542 днів.

Таким чином, відповідач має сплатити ОСОБА_2 середній заробіток за весь час затримки розрахунку за період з 18.04.2014 року по 16.06.2016 року у розмірі 150 247,82 грн.( 277,21 грн. х 542 днів = 150 247,82 грн.)

Відповідно до ст.ст.79, 88 ЦПК України. Закону України «Про судовий збір» підлягає стягненню з Казенного підприємства Кіровгеологія судовий збір на користь держави у розмірі 1502,47 грн.

Керуючись ст. ст. 47, 116, 117, КЗпП України, ст.ст. 10, 11, 57, 60, 79, 88, 212-215, 218 ЦПК України, суд,-

Вирішив:

Позовні вимоги ОСОБА_2 до Казенного підприємства Кіровгеологія про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку задовольнити частково.

Стягнути з Казенного підприємства Кіровгеологія (код ЄДРПОУ № 14308279) на користь ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 18.04.2014 року по 16.06.2016 року у розмірі 150 247,82 грн.

В решті позовних вимог відмовити.

Стягнути з Казенного підприємства Кіровгеологія (код ЄДРПОУ № 14308279) , судовий збір на користь держави у розмірі 1502,47 грн.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів після проголошення рішення через Ленінський районний суд м. Кіровограда до Апеляційного суду Кіровоградської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Ленінського районного

суду м. Кіровограда І.А. Циганаш