Провадження 2/235/3296/16
Справа №235/7468/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2016 року м. Покровськ

Красноармійський міськрайонний суд Донецької області

в складі : головуючого судді Хмельової С.М.

за участю: представника позивача ОСОБА_1

секретаря судового засідання Соловйової М.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду № 7 м. Покровськ цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ:

До Красноармійського міськрайонного суду звернувся ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, з позовною заявою до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, третя особа відділення виконавчої дирекції фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань у м. Покровськ Донецької області. В обґрунтування заявлених вимог зазначив, що з відповідачем по справі двічі знаходився у трудових відносинах. Вперше з 18.02.2002 року по 31.01.2004 року, вдруге з 13.02.2012 року по 06.05.2016 року, останнім часом працював гірником очисного вибою підземним 5 розряду з повним робочим днем у шахті. Його було звільнено на підставі ст. 38 КЗпП України за власним бажанням у звязку з виходом на пенсію.

13.01.2016 року позивача було травмовано на підприємстві під час виконання трудових обовязків, а саме під час пересування він перечепився через деревяну стійку, яка знаходилася на підошві виробки, внаслідок чого впав та отримав ушкодження. Після отримання першої медичної допомоги його було доставлено до травматологічного відділення Димитровської ЦМЛ, де він перебував на лікуванні з 13.01.2016 року до 29.01.2016 року з наступним діагнозом: закрите пошкодження внутрішнього зовнішнього менісків, колатеральних хрестоподібних зв'язок лівого колінного суглоба. Забій, підшкірна гематома тканин третини лівого стегна і колінного суглоба, забій верхньої третини лівої гомілки. Гемартроз лівого колінного суглоба.

Далі знаходився на лікуванні амбулаторно та у стаціонарі травматологічного відділення, де 21.04.2016 року йому було зроблено операцію.

05.05.2016 року згідно довідок Міжрайонної травматологічної медико - соціальної експертної комісії позивачу встановлено 70 % первинно втрати професійної працездатності строком до 01.06.2017 року та другу групу інвалідності, потребу в медикаментозному, оперативному лікуванні, трості, костилях, ортезу на лівий колінний суглоб, декомпресійній еластичній панчосі, медичній реабілітації в реабілітаційних відділеннях санаторіїв.

Лікування за наслідками травми, отриманої при виконанні трудових обовязків, позивач продовжує і зараз. Стан його здоровя не є стабільним. У нього постійні болі та затікання в ділянці лівого колінного суглоба, почуття нестабільності в ньому, підвертання лівої голені при опорі, шаткість під час ходьби, поганий сон, бистре стомлення, загальна слабкість. Він фактично без болі не може ворухнутися, в звязку з чим відчуває великий дискомфорт. Він і надалі потребує реабілітаційного лікування, крім того оперативного, однак ніяких гарантій що після операції йому стане значно краще ніхто дати не може, оскільки, операція дужа важка. Позивач вважає, що внаслідок нещасного випадку йому була заподіяна моральна шкода, яка полягає в тому, що після одержання травми, а також в подальшому він зазнав дуже сильного фізичного болю і страждань, після одержання інвалідності і втрати працездатності у нього змінилися умови життя, що тягнуть за собою зниження життєвої активності, систематичне нездужання і послаблення організму.

Тривалий час він знаходиться на лікуванні. Внаслідок отриманої травми він був вимушений звільнитися з шахти і зараз не працює, хоча ще міг би працювати та виконувати ту саму роботу, як до травмування, оскільки йому всього 44 роки. Все це разом вплинуло на його образ життя, на сімейний бюджет, оскільки для лікування необхідні чималі кошти. В результаті одержання травми він втратив нормальні життєві зв'язки і йому приходиться приймати додаткові зусилля для організації свого життя та життя своєї родини, він не може реалізовувати в повній мірі свої повсякденні заняття, звички та бажання. Він не може виконувати ніяку фізичну роботу по дому. Великий дискомфорт та болі викликають навіть прості, на перший погляд рухи, як то підіймання сходами, керування автомобілем, та таке інше. Всі хатні справи його дружина виконує сама, оскільки із-за стану здоровя позивач нічим не може їй допомогти. В даний момент дохід позивача суттєво знизився, та ще і чималі кошти йдуть на лікування та відновлення після отриманої травми. Вищевикладені обставини негативно відбиваються на його душевному стані. Він відчуває душевні страждання та переживання, у нього зявилося почуття тривоги перед майбутнім, особливо з урахуванням необратимості наслідків отриманого ушкодження та тяжкого стану його здоровя. У нього критичне відношення до себе, як до неповноцінного, в трудовому відношенні, громадянина.

Нанесену позивачу моральну шкоду він оцінює у 100 000 грн. Оцінюючи моральну шкоду в указану суму, він виходив з тривалості та глибини моральних та фізичних страждань, обставин, при яких його було травмовано, з безлічі негативних наслідків для нього, які виникли внаслідок отримання травми, а також необратимості значного погіршення стану його здоровя.

Позивач просить стягнути з ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» на його користь на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків суму у розмірі 100000 гривень.

Позивач до судового засідання не зявився, через представника подав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягає.

Представник позивача в судовому засіданні підтримав позовні вимоги та просив суд їх задовольнити.

Представник відповідача ПАТ «ШУ «Покровське» до судового засідання не зявився, надав суду заперечення на позовну заяву. В запереченнях зазначив, що позовні вимоги вважають занадто завищеними. При постановленні рішення, просить, визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, врахувати вимоги розумності та справедливості, а також загальну практику судів з аналогічних питань, тобто розрахувати моральну шкоду із розрахунку 400-450 гривень за 1 відсоток втрати працездатності. Справу просить розглянути у відсутності представника відповідача.

Представник третьої особи - відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві і професійних захворювань України в м. Красноармійську, до судового засідання не зявився, суду надали відзив на позовну заяву в якому зазначили, що просять суд розглядати справу за їх відсутності та винести рішення на розсуд суду.

Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали цивільної справи, з'ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.

ОСОБА_2 працював у ПАТ «ШУ «Покровське» в період з 13.02.2012р. по 06.05.2016р. на посаді гірник очисного вибою підземний 5 розряду з повним робочим днем у шахті (а.с.6-7).

Згідно довідки про результати визначення ступенів втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги від 05.05.2016 року № 0040469 ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності первинно, 70 % втрати професійної працездатності, потреба у медикаментозному та оперативному лікуванні, трості, костилях, ортезу на лівий колінний суглоб, декомпресійній еластичній панчосі, медичній реабілітації в реабілітаційних відділеннях санаторіїв (а.с.8).

Згідно довідки до акта огляду медико-соціальною комісією від 05.05.2016р., серія 10 ААВ, ОСОБА_2 встановлено другу групу інвалідності, трудувечье, трудоспособність у спеціально створених умовах (а.с.8).

У звязку з виробничою травмою перебував на стаціонарному лікуванні в період з 13.01.2016р. по 29.01.2016р. з діагнозом: закрите пошкодження внутрішнього зовнішнього менісків, колатеральних хрестоподібних зв'язок лівого колінного суглоба. Забій, підшкірна гематома тканин третини лівого стегна і колінного суглоба, забій верхньої третини лівої гомілки. Гемартроз лівого колінного суглоба. Висновок ВКК № 13 від 21.01.2016р. травма відноситься до тяжких виробничих травм, висновок ВКК № 14 від 21.01.2016р. потребує костилі (а.с.9).

Згідно довідки травматолога від 21.02.2016р. Науково-дослідного інституту травматології та ортопедії у хворого ОСОБА_2 наслідки виробничої травми 13.01.2016р. мовою оригіналу «повреждение передней и задней крестообразных связок, обоих менисков левого коленного сустава. Посттравматический тромбофлебит глубоких вен левой голени. Рекомендовано: лечение у хирурга тромбофлебита глубоких вен левой голени.» (а.с.10).

З приводу травми ОСОБА_2 перебував на лікуванні у травматалогічному відділенні ДЦМЛ з 21.03.2016р. по 20.04.2016р., травматологом рекомендовано двухетапне оперативне лікування: корегуюча вальгизируюча остеотомія голені, реконструкція зв'язок колінного суглоба (а.с.11).

21.04.2016р. у травматологічному відділенні проведено операцію. Лікарями рекомендовано: ходьба на костилях з дозованим навантаженням на ліву нижню кінцівку (а.с.12,13).

Згідно акту розслідування нещасного випадку, що стався 13.01.2016р. р. о 16 год. 00 хв., затвердженого 16.01.2016р., за формою Н-5, з ОСОБА_2 стався нещасний випадок 13.01.2016р. на ПАТ «ШУ «Покровське». Причинами нещасного випадку зазначені: особиста необережність потерпілого під час пересування по гірничим виробкам; порушення п. 1.11 «Інструкції з охорони праці, безпечному виконанню робіт і поведінці в шахті гірника очисного вибою», ст.. 14 Закону України «Про охорону праці», п. 2.11 Колективного договору підприємства на 2013-2015р.р. Комісія прийшла до висновку, що у відповідності до п. 15.1, пп.1 «Порядку розслідування та ведення обліку нещасних випадків, профзахворювань та аварій на виробництві», даний нещасний випадок повязаний з виробництвом, підлягає обіку на підприємстві, і по ньому необхідно скласти акт про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (а.с.16-17).

Акт від 16.01.2016. про нещасний випадок, повязаний з виробництвом, за формою Н-1 (а.с.14-15).

Правовідносини сторін регулюються статтею 273-1 КЗпП України, за якою відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди провадиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя.

Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань або втрати нормальних життєвих зв'язків, або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя; за наявності причинного зв'язку між попередніми умовами.

Відповідно до роз'яснень, наданими в п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року № 4 зі змінами, внесеними постановою Пленуму Верховного Суду України від 25 травня 2001 року № 5, відповідно до ст.237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин, зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров'я умовах, яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв'язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов'язок відшкодування моральної (немайнової) шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності.

Відповідно до ч.1 ст.153 КЗпП України на всіх підприємствах, в установах, організаціях створюються безпечні і нешкідливі умови праці, забезпечення яких частиною 2 вказаної статті цього Кодексу покладено на власника або уповноважений ним орган.

Згідно ст. 38 Гірничого закону України до обовязків гірничого підприємства відноситься відшкодування шкоди, завданої фізичній особі. Стаття 1168 Цивільного кодексу України передбачає, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Відповідно до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров'я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством.

Відповідно до рішення Конституційного Суду України № 1-рп/2004 від 27 січня 2004 року за наявності у потерпілого стійкої втрати професійної працездатності висновок МСЕК про факт спричинення моральної шкоди не потребується. Позивачу висновком МСЕК встановлена стійка втрата професійної працездатності, отже нема необхідністі встановлення факту заподіяння позивачу моральної шкоди висновком МСЕК. Ушкодження здоровя, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обовязків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності спричинюють моральні та фізичні страждання.

Згода позивача на працю в тяжких умовах праці, не знімає обовязку та відповідальності з відповідача за забезпечення належних умов праці.

Статтею 160 КЗпП України передбачено, що постійний контроль за додержанням працівниками вимог нормативних актів про охорону праці покладається на власника.

Стаття 173 КЗпП України передбачає, що шкода, заподіяна працівникам каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я, пов'язаним з виконанням трудових обов'язків, відшкодовується у встановленому законодавством порядку.

Згідно зі статтями 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Частина 4 статті 23 ЦК України передбачає, що моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов'язана з розміром цього відшкодування.

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов'язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. Також роботодавець здійснює контроль за додержанням працівником технологічних процесів, правил поводження з машинами, механізмами, устаткуванням та іншими засобами виробництва,використання засобів колективного та індивідуального захисту, виконання робіт відповідно до вимог з охорони праці, та несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог.

Статтею 43 Конституції України визначено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. При цьому, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом.

Суд вважає, що саме діями відповідача спричинені моральні страждання, пов`язані із нещасними випадками на виробництві, які є прямим наслідком шкідливих та небезпечних умов праці на підприємстві відповідача.

Факт спричинення моральної шкоди позивачу, яка полягає в душевних стражданнях, яких він зазнав і зазнає у зв'язку з ушкодженням здоров'я, пов'язаним із виконанням трудових обов'язків, неможливість його відновлення, порушенні нормальних життєвих зв'язків внаслідок неможливості продовжувати активне життя, обмеженням умов праці, у судовому засіданні доведений дослідженими письмовими доказами по справі, поясненнями представника позивача: копіями трудової книжки, довідки МСЕК, медичними документами. Сам факт ушкодження здоров'я, що призвело до втрати працездатності, свідчить про наявність моральних страждань.

При встановленні розміру грошового відшкодування моральної шкоди, завданої позивачу, суд виходить з принципів розумності та справедливості, враховує фактичні обставини справи: тяжкість ушкодження здоров'я, глибину, характер і тривалість страждань, наявність вимушених змін у його життєвих стосунках, потребу в медикаментозному лікуванні. Також, для визначення розміру відшкодування моральної шкоди, визначальним є необхідність у оперативному лікуванні позивача, якому для відновлення стану здоровя потрібен певний час та грошові кошти.

З урахуванням конкретних обставин справи, суд вважає, що сума, яку просить стягнути позивач, надмірна, і визначає розмір грошової компенсації за спричинену моральну шкоду у розмірі 50000 гривень.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від 08 липня 2011 року № 3674-VI, позивачі за подання позовів про відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоровя, а також смертю фізичної особи звільняються від сплати судового збору.

Частина 3 ст.88 ЦПК України, передбачає, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог.

Відповідно до п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір», за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою встановлена ставка судового збору - 0,4 розміру мінімальної заробітної плати.

На підставі ч.1 ст.4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» №928- VIІІ від 25 грудня 2015 року з 01 січня 2016 року мінімальна заробітна плата складає 1378 грн.

Отже, розмір судового збору, який підлягає стягненню з відповідача в дохід держави, становить 551,20 грн.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст.153, 233, 234, 237-1 КЗпП України, ст. ст.60, 88, 213-215 ЦПК України, суд, -

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги ОСОБА_2, в інтересах якого діє ОСОБА_1, до ПАТ «Шахтоуправління «Покровське» про відшкодування моральної шкоди, задовольнити частково.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь ОСОБА_2 на відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоровя при виконанні трудових обовязків 50000 (пятдесят тисяч) гривень 00 копійок.

Стягнути з Публічного акціонерного товариства «Шахтоуправління «Покровське», , на користь держави судовий збір 551 (пятсот пятдесят одну) гривню 20 копійок.

На рішення суду може бути подано апеляційну скаргу до Апеляційного суду Донецької області через Красноармійський міськрайонний суд Донецької області протягом десяти днів з дня його проголошення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

В судовому засіданні 19 грудня 2016 року проголошено вступну та резолютивну частини рішення. Повний текст рішення виготовлено протягом пяти днів.

Суддя