печерський районний суд міста києва
Справа № 2-282/11
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 грудня 2016 року Печерський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді - Литвинової І. В.,

при секретарі - Бажан О. А.,

розглянувши подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2015 № 2-282/11, -

В С Т А Н О В И В :

28.12.2016 до суду надійшло вищевказане подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1, у якому він, посилаючись на те, що рішення суду до теперішнього часу боржником не виконується, останній ухиляється від його виконання: не вживає заходів щодо виплати присуджених сум стягнення, при тому, що дохід отримує, не з'являється на виклики державного виконавця, не надає інформацію про свій майновий стан.

Частиною 2 ст. 377-1 цього Кодексу передбачено, що суд негайно розглядає подання, зазначене в частині першій цієї статті, без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця, приватного виконавця.

У судове засідання державний виконавець Назаровець А. Т. не з'явився та у прохальній частині подання зазначив, що про результати розгляду подання повідомити відділ примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України, що фактично є клопотанням про розгляд без участі представника виконавчої служби.

Судовим розглядом встановлено, що на виконанні у відділі примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України перебуває виконавче провадження № 48048557 з виконання виконавчого листа Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2016 № 2-282/11, про стягнення з ОСОБА_2 на користь громадянина Литовської Республіки Вінцержевскіса Гінтаса суму позики в розмірі 600000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 9 478 740 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 298 252,52 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 4 711 858 грн. 27 коп., відсотки за порушення договору позичальником в розмірі 138 904,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 194 393 грн. 24 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн.

Відповідно до статей 17, 19, 21, 25 Закону України «Про виконавче провадження» (в редакції, що діяла до набрання чинності Законом України «Про виконавче провадження» від 2 червня 2016 року № 1404-VIII), державним виконавцем 07.07.2015 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копію якого направлено боржнику для добровільного виконання судового рішення. У строк, наданий на самостійне виконання, боржником рішення суду не виконано, будь-яких документів, від боржника, стосовно виконання рішення, не надходило.

За клопотанням стягувача одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження, в порядку статей 25, 57 Закону України «Про виконавче провадження», державним виконавцем 07.07.2015 винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, якою накладено арешт на все майно боржника.

09.07.2015 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та в реєстрі обтяжень рухомого майна державним виконавцем накладено арешти. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно за боржником нерухоме майно не зареєстровано. Згідно відповіді Національної комісії з цінних паперів від 28.07.2015 №09/04/16030/нк цінних паперів за боржником не зареєстровано. В подальшому виявлено відкриті рахунки боржника у ПАТ КБ «ПриватБанк» на які накладено арешт. Згідно відповіді ПАТ КБ «ПриватБанк» від 03.08.2015 №20.1.0.0.0/7-20150731/2109 кошти на рахунках відсутні.

11.08.2015 представник боржника ОСОБА_4 (довіреність від 16.06.2016 зареєстрована за № 1130) ознайомився із матеріалами виконавчого провадження /а. с. 14, 15/.

Державним виконавцем 16.02.2016 на адресу боржника надіслано вимогу державного виконавця щодо погашення заборгованості за виконавчим документом та попереджено що при ненаданні доказів виконання рішення суду (виконавчого документа) буде розпочато процедуру примусового виконання рішення та вирішено питання щодо обмеження боржника у праві виїзду за кордон, однак від боржника не надійшло заяв або клопотань, не виконано частково чи повністю рішення суду.

Статтею 33 Конституції України встановлено, що кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

В силу статті 13 Загальної декларації прав людини кожна людина має право вільно пересуватися й обирати собі місце проживання в межах любої держави. Кожна людина має право залишати будь-яку країну, включаючи свою власну, і повертатися у свою країну.

Відповідно до ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», виконавець зобов'язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частиною 2 та 3 вказаної статі Закону визначено обов'язки та повноваження виконавця під час здійснення виконавчого провадження.

Згідно з п. 19 ч. 2 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи чи керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Таким чином, право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Статтею 6 даного Закону встановлено вичерпний перелік підстав для тимчасових обмежень у праві виїзду громадян України за кордон, зокрема, коли громадянин України ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правила, встановленого ч. 2 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадках, передбачених пунктами 1-9 частини першої цієї статті.

Частиною 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України» передбачено, що громадянин України, який має паспорт, у разі, коли існують обставини, що обмежують відповідно до пункту 1 частини першої цієї статті право його виїзду за кордон, зобов'язаний здати свій паспорт на збереження до центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, за місцем проживання у місячний термін після виникнення таких обставин. За наявності достатніх підстав паспорт, що зберігається в центральному органі виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері громадянства, повертається у 10-денний термін з моменту звернення громадянина або його законного представника.

Пунктом 2 ч. 1 ст. 6 вказаного Закону передбачено, що громадянин України, що має паспорт, може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон у випадках, коли діють неврегульовані аліментні, договірні чи інші невиконані зобов'язання - до виконання зобов'язань, або розв'язання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобов'язань заставою, якщо інше не передбачено міжнародним договором України.

Окрім вказаного, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», також може бути тимчасово обмежений у праві виїзду закордон громадянин України, що ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Отже, Законом встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобов'язань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань. Поряд з цим, про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обов'язків, передбачених ч. 5 ст. 19 Закону України «Про виконавче провадження», зокрема, утримуватися від вчинення дій, що унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; допускати в установленому законом порядку виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій; за рішеннями майнового характеру подати виконавцю протягом п'яти робочих днів з дня відкриття виконавчого провадження декларацію про доходи та майно боржника, зокрема про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах, про майно, що перебуває в заставі (іпотеці) або в інших осіб, чи про кошти та майно, належні йому від інших осіб, за формою, встановленою Міністерством юстиції України; повідомити виконавцю про зміну відомостей, зазначених у декларації про доходи та майно боржника, не пізніше наступного робочого дня з дня виникнення відповідної обставини; своєчасно з'являтися на вимогу виконавця; надавати пояснення за фактами невиконання рішень або законних вимог виконавця чи іншого порушення вимог законодавства про виконавче провадження.

За таких обставин, враховуючи тривале невиконання судового рішення щодо стягнення значної суми грошових коштів у якості погашення заборгованості, з врахуванням роз'яснень, наданих Верховним Судом України 01.02.2013 в аналізі судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України», суд приходить до висновку про доцільність тимчасового обмеження боржника у праві на виїзд за межі України, без вилучення паспортного документу, до виконання майнових зобов'язань.

Керуючись ст.ст. 208-210, 212, 377-1 ЦПК України, суд,-

У Х В А Л И В :

Подання головного державного виконавця відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України ОСОБА_1 про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржника ОСОБА_2 - задовольнити.

Встановити тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України без вилучення паспорта громадянина України для виїзду за межі України громадянина ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, АДРЕСА_1, 01001; ідентифікаційний номер: НОМЕР_1) до виконання зобов'язань, покладених на нього виконавчим листом Печерського районного суду м. Києва від 26.06.2015 № 2-282/11, про стягнення суми позики в розмірі 600000 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 9 478 740 грн., відсотки за користування позикою в розмірі 298 252,52 долари США, що за офіційним курсом НБУ становить 4 711 858 грн. 27 коп., відсотки за порушення договору позичальником в розмірі 138 904,11 доларів США, що за офіційним курсом НБУ становить 2 194 393 грн. 24 коп., витрати по сплаті судового збору в розмірі 1700 грн. та витрати на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в розмірі 120 грн. Апеляційна скарга на ухвалу суду першої інстанції подається протягом п'яти днів з дня її проголошення. У разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Суддя І. В. Литвинова