У х в а л а

21 грудня 2016 року м. Київ

Суддя Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Гримич М.К., розглянувши касаційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення нікчемності правочинів,

в с т а н о в и в :

До Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ надійшла касаційна скарга представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2016 року.

Відповідно до п. 6 розд. ХІІ «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 02 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання чинності відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом.

У зв'язку з цим касаційна скарга підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Ухвалою Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2016 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2016 року, заяву ПАТ КБ «ПриватБанк» задоволено частково. Накладено арешт на нерухоме майно, розташоване за адресою: АДРЕСА_1, право власності на яке зареєстроване за ОСОБА_4 (495/1000 часток приміщень) та ОСОБА_5 (505/1000 часток приміщень).

У касаційній скарзі представник ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - просить скасувати ухвали судів попередніх інстанцій та постановити нову ухвалу про відмову у задоволенні заяви, посилаючись на порушення судами норм процесуального права.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 293 ЦПК України окремо від рішення суду можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову, а також щодо скасування забезпечення позову.

За змістом п. 2 ч. 1 ст. 324 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їх права, свободи чи обов'язки, мають право оскаржити у касаційному порядку ухвали суду першої інстанції, вказані у пунктах 1, 3, 4, 13-18, 20, 24-29, 31-33 ч. 1 ст. 293 цього Кодексу, після їх перегляду в апеляційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому провадженню у справі.

У цій статті наведено перелік ухвал суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, які можуть бути оскаржені в касаційному порядку окремо від рішення суду.

Таким чином, можливість оскарження ухвали суду першої інстанції щодо забезпечення позову в касаційному порядку, не передбачено, тому оскаржувані ухвали не можуть бути предметом касаційного перегляду.

Керуючись ст. ст. 293, 324 ЦПК України,

у х в а л и в :

У прийнятті касаційної скарги представника ОСОБА_2 - ОСОБА_3 - на ухвалу Центрального районного суду м. Миколаєва від 06 жовтня 2016 року та ухвалу апеляційного суду Миколаївської області від 05 грудня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» до ОСОБА_2, ОСОБА_4, ОСОБА_5, ОСОБА_6 про встановлення нікчемності правочинів - відмовити.

Копію ухвали разом із доданими до скарги матеріалами повернути заявнику.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Вищого спеціалізованого

суду України з розгляду

цивільних і кримінальних справ М.К.Гримич