Справа № 464/7567/16-ц
пр.№ 2/464/2044/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.12.2016 року

Сихівський районний суд м. Львова

у складі: головуючого судді Теслюка Д.Ю.,

з участю секретаря судового засідання Горбач О.І.,

позивача ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до приватного підприємства «Львівський експертиментальний механічний завод», третя особа Головне управління держпраці у Львівській області про стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки,

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась в суд із позовом, в якому відповідно до заяви в порядку ст. 31 ЦПК України від 19.12.2016 р., просить стягнути з відповідача грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 4 350 грн.

В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що вона з 01 листопада 2010 року по 14 квітня 2016 року працювала у відповідача ПП «Львівський експертиментальний механічний завод» на посаді головного бухгалтера по сумісництву та відповідно до наказу від 14 квітня 2016 року №1 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. За весь період роботи вона жодного разу не скористалась своїм правом на отримання відпустки. Звернувшись до відповідача про виплату грошової компенсації за невикористані відпустки з 2010 року по 2016 рік, отримала відмову. Вважає, що за 109 календарних днів невикористаної відпустки підприємство зобовязане виплатити їй 4 350 грн., які просить стягнути.

В судовому засіданні позивач ОСОБА_1 позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просить такі задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав в повному обсязі.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Згідно із ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належить йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення.

Відповідно до ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей.

Статтею 4 Закону України «Про відпустки» передбачені види відпусток і визначено, які саме відпустки відносяться до щорічних: основна відпустка; додаткова відпустка за роботу із шкідливими та важкими умовами праці; додаткова відпустка за особливий характер праці; інші додаткові відпустки, передбачені законодавством.

Згідно із ст.6 Закону України «Про відпустки» щорічна основна відпустка надається працівникам тривалістю не менш як 24 календарних дні за відпрацьований робочий рік, який відлічується з дня укладення трудового договору.

З матеріалів справи вбачається та сторонами не заперечується, що з 01.11.2010 року по 14.04.2016 року ОСОБА_1 працювала у приватному підприємстві «Львівський експертиментальний механічний завод» на посаді головного бухгалтера по сумсництву та відповідно до наказу від 14 квітня 2016 року №1 звільнена за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України. За відпрацьований період ОСОБА_1 не використала 190 днів щорічної відпустки.

При звільненні ОСОБА_1 не була виплачена грошова компенсація за всі невикористані нею за відпрацьований період дні щорічних відпусток, як це передбачено Законом України «Про відпустки», а виплачено частково за 21 календарний день.

Згідно із п.7 Постанови КМУ від 8 лютого 1995 р. № 100 «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати» нарахування виплат за час щорічної відпустки, додаткових відпусток у зв'язку з навчанням, творчої відпустки, додаткової відпустки працівникам, які мають дітей, або компенсації за невикористані відпустки, тривалість яких розраховується в календарних днях, провадиться шляхом ділення сумарного заробітку за останні перед наданням відпустки 12 місяців або за менший фактично відпрацьований період на відповідну кількість календарних днів року чи меншого відпрацьованого періоду (за винятком святкових і неробочих днів, встановлених законодавством). Одержаний результат перемножується на число календарних днів відпустки (Абзац перший пункту 7 із змінами, внесеними згідно з Постановою КМ № 185 ( 185-97-п ) від 24.02.97 р.).

Згідно із ч. 4 ст. 174 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову.

З наданого представником відповідача розрахунку, який позивачем не оспорюється, сума компенсації за невикористані відпустки ОСОБА_1 за 109 календарних днів з врахуванням 18% ПДФО та 1,5 % військового збору становить 4 350 грн. 40 коп. (109 х (17 600:355).

Таким чином суд приходить до висновку, що вказаний розмір компенсації за невикористані відпустки слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Крім того, згідно із ст.88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави слід стягнути 551 грн. 20 коп. судового збору.

Керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 209, 212-215 Цивільного процесуального кодексу України,

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до приватного підприємства «Львівський експериментальний механічний завод», третя особа Головне управління держпраці у Львівській області про стягнення грошової компенсації за невикористані відпустки задовольнити.

Стягнути з приватного підприємства «Львівський експериментальний механічний завод» на користь ОСОБА_1 грошову компенсацію за невикористані відпустки в розмірі 4 350 (чотири тисячі триста пятдесят) грн.

Стягнути з приватного підприємства «Львівський експериментальний механічний завод» в дохід держави 551 грн. 20 коп. судового збору.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Львівської області шляхом подання апеляційної скарги через Сихівський районний суд м.Львова протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя Д.Ю. Теслюк