Справа № 523/8079/16-ц
Провадження №6/523/211/16
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"20" жовтня 2016 р.Суворовський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого судді - Аліна С.С.

при секретарі - Максименко В.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі цивільну справу за поданням Суворовського Відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1,-

Встановив:

Державний виконавець Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції ОСОБА_2 звернувся до Суворовського районного суду міста Одеси про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1, про вилучення паспортних документів для виїзду за кордон; про зобовязання здати паспортні документи для виїзду за кордон; про заборону оформлювати паспортні документи для виїзду за кордон.

Свої вимоги державний виконавець обґрунтував тим, що на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-5659, який виданий 02.12.2009 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

Також, на примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №523/3912/14-ц, який виданий 23.12.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 770 051 гривень 97 копійок.

Враховуючи ту обставину, що боржником протягом значного терміну зобовязання та законні вимоги державного виконавця не виконуються, заявник просить суд тимчасово обмежити у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1

В судове засідання сторони не з'явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, від представника Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції та ОСОБА_3 надійшли письмові заяви про розгляд подання у їх відсутність (а.с.60,61).

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, про те, що подання є не обґрунтованим, є не доказаним, тому не підлягає задоволенню з таких підстав.

На примусовому виконанні у Суворовському відділі державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №2-5659, який виданий 02.12.2009 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліментів у розмірі 1/3 частини заробітку щомісячно на утримання ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с.16);

На примусовому виконанні у відділі перебуває виконавче провадження по виконанню виконавчого листа №523/3912/14-ц, який виданий 23.12.2014 року Суворовським районним судом м.Одеси про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 грошової суми у розмірі 770 051 гривень 97 копійок (а.с.17)

Відповідно до розрахунку заборгованості, який затверджений 01.06.2016 року начальником Суворовського відділу державної виконавчої служби Одеського міського управління юстиції, заборгованість по сплаті аліментів ОСОБА_1 згідно виконавчого листа №2-5659, який виданий 02.12.2009 року Суворовським районним судом м.Одеси, станом на 01.06.2016 року складає у розмірі 471 407 гривень 75 копійок (а.с.11-15);

Відповідно до трудового контракту моряка серії ОС-01/03 від 16.10.2014 року, з 20.10.2014 року ОСОБА_1 займає посаду старшого помічника капітана на іноземних судах компанії «Техномар ОСОБА_6 ІНК» (а.с.22);

Відповідно до листа ТОВ «ОСОБА_6 Ейлденсі» №0950 від 17.05.2016 року, ОСОБА_1 з 30.01.2012 року по 07.08.2012 року працював на посаді старшого помічника на судні GREENWING (а.с.24);

Відповідно до письмової довідки Відділу адресно-довідкової роботи ГУ ДМС України в Одеській області від 31.12.2015 року, ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29);

Ухвалою Суворовського районного суду м.Одеси від 21.04.2015 року, ОСОБА_1 оголошено у розшук (а.с.26);

Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 01.02.2013 року, змінено Ухвалу Суворовського районного суду м.Одеси від 31.05.2011 року. Подання старшого державного виконавця Першого Суворовського відділу державної служби Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за кордон задоволено. ОСОБА_1, тимчасово обмежено у праві виїзду за межі до повного погашення заборгованості зі сплати аліментів за виконавчим листом у справі 2-5659/09, який видано Суворовським районним судом м. Одеси 02 грудня 2009 року (а.с.27-28);

Відповідно до листа ДП «Іллічівський иорський торгівельний порт» №03.2-204 від 14.04.2010 року, ОСОБА_1 видано посвідчення особи моряка 06.04.2007 року (а.с.30);

Відповідно до листа ДП «Іллічівський иорський торгівельний порт» №214/03.2 від 06.04.2012 року, ОСОБА_1 продовжено строк дії посвідчення особи моряка до 12.09.2016 року (а.с.31);

Відповідно до листа ДП «Адміністрації морських портів України» №05/15-03.2 від 05.01.2016 року, ОСОБА_1 видано посвідчення особи моряка серії АВ519588 від 25.03.2013 року, строком до 25.03.2018 року (а.с.32);

Відповідно до листа ДП «Адміністрації морських портів України» №103/15-03.2-401 від 09.02.2016 року, ОСОБА_1 видано посвідчення особи моряка серії АВ519588 від 25.03.2013 року, у звязку з втратою посвідчення особи моряка серії АВ 303522 від 06.04.2007 року (а.с.33);

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №0.254-9009/0/15-12 від 20.06.2012 року, ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України з 15.12.2010 року по 30.01.2012 рік (а.с.35);

Відповідно до листа Державної прикордонної служби України №0.64-552/0/18-16 від 18.01.2016 року, ОСОБА_1 неодноразово перетинав державний кордон України з 20.03.2011 року по 13.08.2015 рік (а.с.36);

Відповідно до ст.33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України, за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Згідно зі ст.2 Протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, - кожен є вільним залишати будь-яку країну, включно зі своєю власною. На здійснення цих прав не може бути встановлено жодних обмежень, крім тих, що передбачені законом і є необхідними в демократичному суспільстві в інтересах національної чи громадської безпеки, для підтримання публічного порядку, запобігання злочину, для захисту здоров'я чи моралі або з метою захисту прав і свобод інших осіб.

вїзду регулюється порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і вїзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначення підстав тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлення порядку розвязання спорів у цих правовідносинах.

Статтею 6 вказаного Закону № 3857-XII встановлено, що громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон у випадку якщо він ухиляється від виконання зобовязань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобовязань.

Згідно із п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» від 21 квітня 1999 року № 606-XIV, державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника фізичної особи або керівника боржника юридичної особи за межі України до виконання зобов'язання за рішенням.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, державний виконавець не надав доказів того, що ним вчинено всі дії, передбачені Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, спрямовані на погашення боргу та необгрунтував законність даного подання.

Державним виконавцем не було вжито всіх заходів щодо отримання відомостей про працевлаштування боржника. Як наслідок, у звязку з відсутність доказів офіційного працевлаштування боржника, державним виконавцем зроблено хибний висновок щодо виїзду за межі України з метою ухилення від виконання судового рішення та його неспроможності виконувати зобовязання покладене судовим рішенням.

Судом встановлено про те, що ОСОБА_1 періодично працює за межами України та отримує доходи в іноземній валюті. Тобто, виконання обовязків боржника прямо повязанні з його виїздом за межі України, що пояснює його велику кількість перетину державного кордону України в наданих відомостях Головним центром обробки спеціальної інформації Державної прикордонної служби України.

Слід вважати, що ОСОБА_1 і на теперішній час працює за межами України, що є одним із видів його заробітку.

Відповідно до ст. 43 Конституції України, - кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується.

Боржник не приховує своє місце працевлаштування та отриманих ним прибутків. Ці фактичні обставини можуть свідчити про намір боржника отримувати грошові кошти для подальшого погашення зобовязання покладеного судовим рішенням.

Крім того, ОСОБА_1 здійснював декілька разів оплату по виконавчому провадженню.

Відповідно до висновків Верховного Суду України з приводу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року, визначено, що «ухилення від виконання зобовязань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)», вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України» № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У звязку з чим і здійснюється примусове виконання.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне та на момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Тому, з урахуванням вимог ч.2 ст. 10 та ст. 377-1 ЦПК України, п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду і в'їзду в Україну громадян України», п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» саме державний виконавець зобов'язаний довести навмисне або інше свідоме невиконання боржником зобовязань покладених на нього судовим рішення.

Як вбачається з подання державного виконавця про обмеження права виїзду за межі України ОСОБА_1 підставою звернення з відповідним поданням є міркування щодо ухилення боржника від виконання судового рішення у звязку з тим, що після винесення рішення судом.

Державний виконавець позбавив законного права боржника надати заперечення з приводу обмеження його в праві виїзду за межі України (ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження»).

Відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець здійснює свої повноваження самостійно, втручання осіб в діяльність державного виконавця при проведенні ним виконавчих дій забороняється та за вчинення незаконних дій (або бездіяльності) державний виконавець несе відповідальність передбачену законодавством України.

Таким чином, слід вважати, що державний виконавець обґрунтовував та доводив своє подання про обмеження у праві виїзді за межі України лише на припущеннях та міркуваннях, а не доказах, як цього вимагає цивільне законодавство України.

Відповідно до висновків Верховного Суду України вказаного вище, встановлено, що ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обовязків у виконавчому провадженні може свідчити невиконання ним своїх обовязків, передбачених ч.6 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» №606-XIV, зокрема, утримання від вчинення дій, які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення; надання у строк, встановлений державним виконавцем, достовірних відомостей про свої доходи та майно, у тому числі про майно, яким він володіє спільно з іншими особами, про рахунки у банках чи інших фінансових установах; своєчасна явка за викликом державного виконавця; письмове повідомлення державному виконавцю про майно, що перебуває в заставі або в інших осіб, а також про кошти та майно, належні боржникові від інших осіб.

Як вбачається з подання державного виконавця про обмеження у праві виїзді за межі України та матеріалів виконавчого провадження, державним виконавцем не зазначено жодного факту порушення боржником або ігнорування ним зобовязань передбачених ч. 6 ст. 12 Закону № 606-XIV.

Тому, не можливо вважати, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобовязання покладені на нього судовим рішенням або від виконання законних розпоряджень державного виконавця.

Таким чином, докази вказані у подані державного виконавця про обмеження у праві виїзду за межі України не знайшли свого підтвердження фактичним обставинам та спростовуються матеріалами справи та доданими до подання документами виконавчого провадження. Інших доказів, які б підтверджували навмисних намір боржника ухилення від сплати зобовязань покладених на нього судовим рішенням державним виконавцем не надано та судом не встановлено.

Також, не вбачається обґрунтованості припущення, що вирішення питання про тимчасову заборону боржникові виїзду за кордон сприятиме виконанню рішення суду та що взагалі є підстави вважати, що ОСОБА_1 має намір виїхати за кордон з метою уникнення виконання рішення.

Згідно ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Напідставі викладеного та керуючись ст. ст. 209, 210, 377-1 ЦПК України, ст. 33 Конституції України, Законом України «Про виконавче провадження» № 606-XIV та Законом України «Про порядок виїзду з України і вїзду в Україну громадян України» № 3857-XII, висновками Верховного Суду України з приводу судової практики щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України від 01.02.2013 року суд,-

УХВАЛИВ:

В задоволенні подання Суворовського Відділу ДВС Одеського міського управління юстиції про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України боржнику ОСОБА_1 - відмовити .

Копію ухвали направити сторонам по справі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подачі апеляційної скарги в 5-ти денний строк з дня отримання ухвали.

Суддя Аліна С.С.