н/п 2/490/2207/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 жовтня 2016 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва в складі: головуючого судді Мамаєвої О.В., із секретарем Баришніковою І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", ОСОБА_2 про визнання кредитного договору удаваним та визнання недійсним договору застави, -

ВСТАНОВИВ:

18.05.2016р. ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ТОВ "Порше Мобіліті", ОСОБА_2 про визнання кредитного договору № 50004231 від 03.05.2012 року, укладеного між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2 про надання кредиту у сумі 344594,40 грн. удаваним та таким, що приховує правочин позики 42860 доларів США, та застосувати наслідки нікчемного правочину шляхом визнання недійсним договору застави автомобіля марки Audi модель А6, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3 від 04.05.2012 року.

В обґрунтування позову позивач вказала, що з 03.05.2012р. між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2 було укладено договір, згідно якого компанія зобов'язується надати кредит у сумі 344594,40 грн., зазначивши еквівалент кредиту 42860 доларів США, строком на 60 місяців та змінною процентною ставкою у розмірі 9,99 % річних, на придбання автомобіля Audi модель А6. У забезпечення кредитного договору, сторони уклали договір застави вказаного автомобіля.

Позивач вважає вказаний договір кредиту удаваним, так як між сторонами по суті склались відносини позики у розмірі 42860 доларів США. Позивач вказує, що споживач, не розуміючи відмінності між доларами США як річчю та грошима, не усвідомлював, що відносини позики на умовах сплати грошового еквіваленту вартості доларів США на день повернення, унеможливлює визначення вартості послуги споживчого кредиту, як суттєвої умови зобов'язання споживчого кредиту, що тягне за собою нікчемність правочину споживчого кредиту. Оскільки недійсне зобов'язання не підлягає забезпеченню, то у зв'язку із недійсністю договору кредиту, договір застави також є недійсним.

У судове засідання 21.10.2016 року сторони не з'явились, про час та місце слухання справи повідомлялись належним чином.

Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у його відсутність.

Відповідач ОСОБА_2 про причини неявки суд не сповістив.

Представник відповідача ТОВ "Порше Мобіліті" надав заперечення проти позову, та надано рахунок на оплату юридичних послуг у розмірі 12000 грн., які просить стягнути із позивача.

Суд, дослідивши письмові докази по справі, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню.

Судом встановлені наступні обставини, та відповідні їм правовідносини.

Так, 03.05.2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір № 50004231, відповідно до умов якого ТОВ "Порше Мобіліті" надало ОСОБА_2 кредит у сумі 344 594,40 грн. - еквівалент суми кредиту у доларах - 42860 доларів США, та суму додаткового кредиту у розмірі 164 214,28 грн. - еквівалент суми кредиту становить 20161 доларів США, зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 9,90% на рік, які згідно до п.2.3 Загальних умов є змінними, з кінцевим терміном повернення кредиту - 15.05.2019 року. Кредит було отримано з метою купівлі автомобіля Audi модель А6, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1, об'ємом двигуна 2773 куб. см. та оплати страхових платежів /а.с. 14-17/.

Виконання ОСОБА_2 зобов'язань перед ТОВ "Порше Мобіліті" за кредитним договором забезпечено договором застави №50004231 від 04.05.2012 року, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу ОСОБА_3, згідно якого ОСОБА_2 надав в заставу автомобіль Audi модель А6, 2012 року випуску, кузов № НОМЕР_1, реєстраційний номер НОМЕР_2, що належить йому на праві власності /а.с. 20-22/.

Згідно довідки-рахунку від 13.10.2015 року, ОСОБА_1 придбала вказаний автомобіль, її право власності на нього підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу /а.с. 25, 26/.

Згідно ч.1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Відповідно до приписів ст. 626 ЦК України договір є підставою для виникнення цивільних прав та обов'язків.

Згідно ст. 524 ЦК України, зобов'язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов'язання в іноземній валюті.

Положеннями ст. 533 ЦК України передбачено, що грошове зобов'язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов'язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Як вбачається з договору, укладеного між сторонами, графіку погашення платежів зобов'язання кредитодавця та позичальника визначені у національній валюті України - гривні, які розраховуються шляхом застосування еквіваленту в іноземній валюті.

Чинне законодавство України, встановлюючи національну валюту в якості єдиного законного платіжного засобу, не містить заборони як на визначення грошового еквівалента зобов'язання в іноземній валюті, так і на здійснення перерахунку грошового зобов'язання у випадку зміни обмінного курсу національної валюти України по відношенню до іноземної валюти.

Таку позицію висловив Верховний Суд України у своїй постанові від 02.07.2014 р. у справі № 6-79цс14, що в силу ст. 360-7 ЦПК України підлягає обов'язковому застосуванню.

Згідно ст. 235 ЦК України, удаваним є правочин, який вчинено сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили. Якщо буде встановлено, що правочин був вчинений сторонами для приховання іншого правочину, який вони насправді вчинили, відносини сторін регулюються правилами щодо правочину, який сторони насправді вчинили.

Однак, позивачем не доведено, що кредитний договір від 03.05.2012 року є удаваним, укладеним із метою приховати інший правочин. Посилання позивача на те, що укладений між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2 договір є договором позики на суму 42860 доларів США, є безпідставними та спростовуються вищенаведеними обставинами.

За такого, немає підстав для визнання недійсним договору застави транспортного засобу.

Крім того, відповідно до ст. 3 ЦПК України, захисту у судовому порядку підлягають порушені, невизнані або оспорювані права, свободи чи інтереси особи, однак, позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження тієї обставини, що укладенням кредитного договору від 03.05.2012 року між ТОВ "Порше Мобіліті" та ОСОБА_2 порушені права позивача.

За такого, позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Оскільки судом відмовлено у задоволені позову про визнання кредитного договору удаваним, то не підлягають задоволенню і вимоги про визнання недійсним договору застави автомобіля.

Судові витрати, понесені позивачем, відповідно до ст. 88 ЦПК України, відшкодуванню не підлягають.

Заява відповідача про відшкодування витрат на правову допомогу у розмірі 10000 грн., крім того, ПДВ 2000 грн., також не підлягає задоволенню.

На підтвердження заявлених вимог, ТОВ «Порше Мобіліті» надано суду договір про надання юридичних послуг з ТОВ «КПД Консалтинг» від 26.05.2015 року, заявку на надання юридичних послуг від 27.07.2016 року, Акт №1 від 01.08.2016 року до Заявки від 27.07.2016 року до Договору про надання юридичних послуг від 26.05.2015 року, рахунок на оплату № 150526 153 1 від 27.07.2016 року, виписку по рахунку /а.с. 71-81/.

Згідно із ч. 1 ст. 88 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Статтею 79 ЦПК України визначені види судових витрат, до яких відносяться витрати пов'язані з розглядом справи, зокрема витрати на правову допомогу та на проведення судових експертиз.

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах".

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті79, статтях84,88,89 ЦПК.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Однак, відповідачем не доведено та не надано суду розрахунку таких витрат, що є піставою для відмови в відшкодуванні витрат на правову допомогу.

Керуючись ст. ст. 3, 4, 10, 11, 30, 60, 88, 208, 209, 212-215, 218 ЦПК України, ст.ст. 16, 203, 215, 235, 524, 533, 626,1054,1047,1048,1049,1050 ЦК України, суд

ВИРІШИВ :

У задоволенні позову ОСОБА_1 до товариства з обмеженою відповідальністю "Порше Мобіліті", ОСОБА_2 про визнання кредитного договору удаваним та визнання недійсним договору застави, - відмовити повністю.

Судові витрати понесені позивачем, відшкодуванню не підлягають.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Миколаївської області через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подачі в 10-денний строк з дня проголошення рішення апеляційної скарги. Особи, які брали участь у справі, але не були присутніми в судовому засіданні, можуть подати апеляційну скаргу протягом 10 днів з дня отримання копії рішення суду.

Суддя О.В.Мамаєва