Справа № 342/1248/16-ц
Провадження № 2/342/877/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді Федів Л.М.,

секретаря судового засідання Козаченко Л.Д.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Городенка справу за позовом ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2 до Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області про визнання права власності на житловий будинок в порядку спадкування за законом,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1, в інтересах якої діє ОСОБА_2, звернулася в суд з позовом до Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, в якому просить визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Позовні вимоги мотивовані тим, що згідно Свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 08.03.1990, головою колгоспного двору за адресою: АДРЕСА_1, був - ОСОБА_3, дідусь позивача. Вказане, також підтверджується довідками Поточищенської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області. ОСОБА_3, який помер ІНФОРМАЦІЯ_7. Бабуся позивача, ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6. На момент смерті дідуся позивача, з ним у вказаному господарстві проживав його син - ОСОБА_5, рідний дядько позивача. На час смерті ОСОБА_3 був чинним ЦК УРСР 1963 р. Померлий ОСОБА_3 заповіту не вчиняв, спадкоємцями першої черги за законом є його діти, зокрема син ОСОБА_5. Проживаючи на момент смерті разом із батьком, він фактично спадщину прийняв, однак свої права юридично не оформив. Таким чином, ОСОБА_5, фактично прийнявши спадщину після смерті батька - ОСОБА_3, став власником житлового будинку за адресою АДРЕСА_1. ІНФОРМАЦІЯ_5 помер ОСОБА_5, рідний дядько позивача - ОСОБА_1. Мати позивача, ОСОБА_6, рідна сестра ОСОБА_5, померла ІНФОРМАЦІЯ_8. ОСОБА_5 мав у приватній власності житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1. Після його смерті залишилось спадкове майно, а саме: житловий будинок, що знаходиться за вищевказаною адресою. Інших правовстановлюючих документів на право власності на житловий будинок у позивача немає, оскільки вони втрачені. Відповідно ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Після смерті ОСОБА_5, в термін до шести місяців, позивач звернулася до приватного нотаріуса Городенківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області із заявою про прийняття спадщини. Тобто, позивач спадщину прийняла. Проте, згідно із постанови приватного нотаріуса, позивачу було відмовлено у виданні свідоцтва про право власності на спадщину на підставі відсутності оригіналу правовстановлюючого документа та рекомендовано звернутися до суду.

В судове засідання сторони та їх представники не з'явилися. Подали до суду заяви про розгляд справи в їх відсутності. Представник позивача позовні вимоги підтримує, позов просить задовільнити. Поточищенська сільська рада позовні вимоги визнає.

За таких обставин судом прийнято рішення про розгляд справи у відсутності сторін. Згідно вимог ч.2 ст.197 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного.

Із копії свідоцтва на право особистої власності на жилий будинок від 08.03.1990 року, виданого на підставі рішення виконкому Городенківської районної Ради народних депутатів № 23 від 14.02.1990 року слідує, що в цілому жилий будинок з приналежними до нього будівлями та спорудами, який розташований в АДРЕСА_1 дійсно належить на праві особистої власності колгоспному двору, головою якого є ОСОБА_3.

Згідно з технічною документацією житлове господарство, розташоване в АДРЕСА_1 Городенківського району Івано-Франківської області, складається з житлового будинку, позначеного на схемі в технічному паспорті літерою «А», побудованого 1930 р., загальною площею 64,3 кв.м., житловою площею 38,2 кв.м., стодоли, стайні. Із звіту про оцінку житлового будинку, визначеного суб'єктом оціночної діяльності ФОП ОСОБА_8 вартість житлового будинку з надвірними спорудами станом на 24.11.2016 року становить 55676 грн.

Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2004 р.) визначено: якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов'язків, що виникли з моменту набрання ним чинності.

Відповідно до ч. 6 п. а Постанови Пленуму Верховного Суду України № 20 від 22.12.1995 року "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності", право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Такими, що втратили це право, вважаються працездатні члени двору, які не менше трьох років підряд до цієї дати не брали участі своєю працею і коштами у веденні спільного господарства двору (в цей строк не включається час перебування на дійсній строковій військовій службі, навчання в учбовому закладі, хвороба).

Випискою з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 4 за 1991-1995 роки стверджено, що особистий рахунок № НОМЕР_5 АДРЕСА_1, суспільна група господарства на 01.01.1991 - колгоспники; ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_1 голова сім'ї, записаний першим; ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, дружина, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, син.

ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_7 року, про що свідчить повторне свідоцтво про смерть серії НОМЕР_2.

Згідно ст.ст. 524, 529 ЦК УРСР, який діяв на час смерті ОСОБА_3, спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом; при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. Відповідно до ст.ст. 548, 549 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв; визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він протягом шести місяців з дня відкриття спадщини фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини.

З копії свідоцтва про народження ОСОБА_5 серії НОМЕР_4 слідує, що його батьками були ОСОБА_9 та ОСОБА_4.

ОСОБА_4 померла ІНФОРМАЦІЯ_6 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_3.

Померлі ОСОБА_3 та ОСОБА_4 заповіту не вчиняли. Після їхньої смерті спадщину прийняв та придбав їхній син ОСОБА_5, так як на час смерті проживав разом з ними, що стверджено виписками з погосподарської книги Поточищенської сільської ради.

ОСОБА_5 помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року, що стверджено копією свідоцтва про смерть серії І-НМ № 206441.

Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов'язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до іншої особи (спадкоємця). Згідно з ст. 1223 ЦК України - право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Спадкоємцями можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини, вказано в ч. 1 ст. 1222 ЦК України.

Згідно з ст. 1258 Цивільного кодексу України - спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу.

Статтею 1265 Цивільного кодексу України передбачено, що у п'яту чергу право на спадкування за законом мають інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення.

Свідоцтвом про народження позивача серії НОМЕР_6 стверджено, що її батьками є ОСОБА_10 та ОСОБА_6. ОСОБА_11 після укладення шлюбу 29.10.2008 року з ОСОБА_12 змінила прізвище "ОСОБА_1" на "ОСОБА_1", що підтверджено копією свідоцтва про шлюб серії НОМЕР_7

Мати позивача - ОСОБА_6 являється рідною сестрою ОСОБА_5, що вбачається з копій свідоцтв про народження серії НОМЕР_8, серії НОМЕР_4, копії витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 8 від 18.10.2016 року.

ОСОБА_6 померла ІНФОРМАЦІЯ_8 року, що підтверджено копією свідоцтва про смерть серії НОМЕР_9.

Судом встановлено, що спадкоємцем п'ятої черги на спадкування за законом після смерті ОСОБА_5 є його племінниця ОСОБА_1 (позивач).

За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України прийняття спадщини - це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Ч. 1 ст. 1270 згаданого кодексу визначено, що для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Позивач прийняла спадщину після смерті ОСОБА_5, про що свідчить витяг про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41381759 від 02.09.2015 року.

Відповідно до ч. 1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст. 1297 згаданого кодексу - спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов'язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно.

Згідно копій свідоцтв про право на спадщину за законом, зареєстрованих в реєстрі за № 1865, 1866, 1867, 1868 спадкоємцем майна ОСОБА_5, який помер ІНФОРМАЦІЯ_5 року є його племінниця - ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4; спадщина, на яку видано ці свідоцтва складається із: земельної ділянки площею 1,0104 га, кадастровий номер - НОМЕР_10; земельної ділянки площею 1,0090 га, кадастровий номер - НОМЕР_13; земельної ділянки площею 0,5801 га, кадастровий номер - НОМЕР_11; земельної ділянки площею 0,4209 га, кадастровий номер - НОМЕР_12.

Приватним нотаріусом Городенківського районного нотаріального округу ОСОБА_7, ОСОБА_1 відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок по АДРЕСА_1 оскільки позивачем не подані правовстановлюючі документи, які підтверджують право власності на житловий будинок, про що свідчить постанова про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 05.12.2016 року.

Відповідно до роз'яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. № 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради.

З виписки з погосподарської книги Поточищенської сільської ради № 4 за 2011-2015 роки слідує, що земля в особистому користуванні об'єкта вулиця Воїнів УПА, 10: для будівництва, обслуговування житлового будинку, господарських будівель - 0,20 га, для ведення особистого селянського господарства - 0,40 га.

Позивач фактично успадкувала житловий будинок з господарськими будівлями, розташований по АДРЕСА_1, однак оформити документи не має можливості через відсутність правовстановлюючих документів.

Відповідно до ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь в справі.

Статтею 317 Цивільного кодексу України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Згідно ст. 328 цього ж кодексу право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

В силу вимог ст. 392 ЦК України - власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи та інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову.

Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок з господарськими будівлями по АДРЕСА_1, визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв'язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню при визнанні їх відповідачем.

На підставі ст.ст. 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР, ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1222, 1265, 1268-1270 ЦК України, керуючись ст. ст. 11, 60, 209, 214-215, 223, 294, 296 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_4, ідентифікаційний номер НОМЕР_1, право власності на житловий будинок з господарськими будівлями, спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається Апеляційному суду Івано-Франківської області через Городенківський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Федів Л.М.