ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД
____________________________________________________________________________________
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 жовтня 2016 року Фастівський міськрайонний суд Київської області

в складі

головуючого судді: Осаулової Н.А.

за участю секретаря: Криворучко А.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Фастів в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Київській області про зняття арешту з майна, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до Фастівського міськрайонного суду Київської області з позовом до Фастівського міськрайонного відділу державної виконавчої служби в Київській області про зняття арешту з майна. Свій позов мотивує тим, що їй на праві приватної власності належить квартира № 49 по вул. Івана Ступака (Радянська), 13 в м. Фастів. Маючи намір продати квартиру,вона звернулася до нотаріуса, однак їй було повідомлено, що на її квартиру постановою Фастівського ВДВС від 20 червня 2000 року було накладено арешт. При зверненні до Фастівського ВДВС, їй було повідомлено, що даних щодо арешту квартири № 49 по вул. Івана Ступака (Радянська), 13 в м. Фастів немає. У звязку із порушенням її прав на вільне розпорядження власним майном, позивач змушена звернутися до суду з даним позовом.

Позивач в судовому засіданні позов підтримала з підстав викладених у ньому, просила його задовольнити.

Представник відповідача в судовому засіданні поклалася на розсуд суду.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши зібрані в справі письмові докази, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного.

Згідно ст.15 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних сімейних, трудових відносин.

За правилами ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь справі.

Перевіряючи обставини у справі судом встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності на житло належить квартира № 49 по вул. Івана Ступака (Радянська), 13 в м. Фастів Київської області, що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 29 грудня 1998 року (а.с.18-20).

Згідно ст.60 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі прийняття судом рішення про зняття арешту з майна арешт з майна знімається за постановою державного виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Копія постанови про зняття арешту з майна надсилається боржнику та органу (установі), якому була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно боржника. У всіх інших випадках незавершеного виконавчого провадження арешт з майна чи коштів може бути знятий за рішенням суду.

Відповідно до Відомостей Єдиного реєстру заборон відчуження обєктів нерухомого майна № 1233655 на підставі постанови б/н від 20 червня 2000 року Фастівською Державною виконавчою службою накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 (Радянська) в м. Фастів Київської області. (а.с.4).

Між тим, як стверджує позивач, факт накладення арешту порушує її права на розпорядження та користування власним майном.

Крім того, відповідно до довідки №03.3-22/10623-10 від 12 вересня 2016 р. наданої відділом Державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Київській області, вбачається, що станом на 12 вересня 2016 року, згідно даних ЄДРВП відкритих виконавчих проваджень, де Боржником є ОСОБА_1 на виконанні Фастівському міськрайонному відділі ДВС ГТУЮ у Київській області не перебуває. (а.с.5).

Відповідно до ч.2 ст.319 ЦК України власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону.

Відповідно до ч.1 ст.386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб»єктів права власності.

Згідно із ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Згідно вимог ч. 2, 3 ст. 60 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі виникає спір.

Відповідно до положень ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Даючи юридичну оцінку зібраним по справі доказам, суд приходить до висновку, що позивач довела ті обставини, на які посилалася як на підставу своїх позовних вимог.

За викладених обставин, ніяких законних підстав для обмеження прав користування і розпорядження квартирою позивача не має, тому суд вважає за можливе позов задовольнити та скасувати арешт квартири № 49 по вул. Івана Ступака (Радянська), 13 в м. Фастів Київської області.

Керуючись ст. ст. 15, 16, 319, 386 ЦК України, ст.ст.11, 60, 209, 212, 213-215, 218 ЦПК України, ст.60 Закону України «Про виконавче провадження», суд -

В И Р І Ш И В:

Позов - задовольнити.

Скасувати арешт квартири № 49 по вул. Івана Ступака (Радянська), 13 в м. Фастів Київської області, накладений Фастівським ВДВС 20 червня 2000 року.

Рішення суду може бути оскаржене до Апеляційного суду Київської області через Фастівський міськрайонний суд Київської області шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

СУДДЯ