АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/5066/16 Справа № 202/290/16-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Котушенко С.П.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати з цивільних справ апеляційного суду Дніпропетровської області в складі:

головуючого Котушенко С.П.

суддів Красвітної Т.П., Романюк М.М.

при секретарі Порубай М.Л.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" на рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року за позовом публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

ВСТАНОВИЛА:

У січні 2016 року ПАТ КБ "ПриватБанк" звернулось до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості. Позивач вказував на те, що 29 січня 2003 року між ним та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNL0A000331828, за умовами якого остання отримала кредит у розмірі 27 337,00 грн. на строк до 29 січня 2006 року зі сплатою відсотків за користування кредитом в порядку, встановленому кредитним договором. Зобов'язання позичальника за цим договором забезпечене порукою на підставі договору поруки №DNL0A000331828 укладеного з ОСОБА_3

Посилаючись на те, що зобов'язання за цими договорами належним чином не виконуються, у зв'язку з чим виникла заборгованість станом на 18 грудня 2015 року у розмірі 59 742,72 грн., яка складається з заборгованості по процентам - 5 112,92 грн. та пені - 54 629,80 грн., позивач просив стягнути вказану суму на свою користь з відповідачів у солідарному порядку.

Ухвалою від 25 квітня 2016 року суд закрив провадження у справі в частині стягнення заборгованості по процентам у розмірі 5 111,11 грн. та пені у розмірі 31 077,80 грн.

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року у задоволенні іншої частини позову відмовлено.

В апеляційній скарзі позивач ставить питання про скасування рішення як постановленого з порушенням норм матеріального і процесуального права та про ухвалення нового рішення.

Вивчивши доводи скарги, перевіривши їх матеріалами справи, колегія суддів не вбачає передбачених законом підстав для задоволення апеляційної скарги.

Відповідно до ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов'язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов'язується повернути кредит та сплатити проценти.

Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов'язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Зі справи вбачається, що 29 січня 2003 року між ЗАТ КБ "ПриватБанк" та ОСОБА_2 було укладено кредитний договір №DNL0A000331828, за умовами якого відповідач отримала кредит у розмірі 27 337,00 грн. на придбання автомобіля з кінцевим терміном повернення до 29 січня 2006 року зі сплатою відсотків у розмірі 19% річних, а при порушенні зобов'язань по погашенню кредиту - 38% річних від суми залишку непогашеної заборгованості (а.с.9-11).

В той же день, у забезпечення виконання зобов'язань за цим договором, між ними було укладено договір застави №DNL0A000331828, за яким відповідач надала в заставу банку автомобіль ГАЗ-332132 реєстраційний номер 00867АА (а.с.44-45).

Зобов'язання позичальника за вказаним кредитним договором також забезпечено порукою на підставі договору поруки №1828 укладеного 29 січня 2003 року з ОСОБА_3 (а.с.12).

У відповіднсті зі ст.1050 ЦК України банк скористався правом на повернення кредиту за вказаним договором достроково, чим змінив дату виконання основного зобов'язання, звернувшись у 2005 році до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису для звернення стягнення на заставне майно з метою погашення, за рахунок коштів отриманих від реалізації заставленого автомобіля, заборгованості станом на 01 лютого 2005 року в сумі 15 918,45 грн., яка складалася: з основної суми кредиту 5 658,99 грн. (простроченої) та 9 097,00 грн. (строк погашення якої не настав); несплачених процентів за користування кредитом в період з 01 квітня 2003 року по 31 січня 2005 року - 922,57 грн.; заборгованості по процентній ставці - 51,31 грн.; пені за період з 07 травня 2004 року по 31 січня 2005 року - 188,58 грн.

На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Дніпропетровського міського нотаріального округу ОСОБА_4 від 07 лютого 2005 року в рахунок погашення заборгованості ОСОБА_2 перед банком було звернуто стягнення на заставне майно (а.с.43, 46-49).

З додаткових пояснень представника банку та наданої ним виписки по рахунку відповідача вбачається, що 03 квітня 2006 року виручені від реалізації транспортного засобу кошти у розмірі 14 218,45 грн. були перераховані на користь банку (а.с.42, 50-55).

В 2012 році ПАТ КБ "ПриватБанк" зверталося до суду з позовом до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості за тим же кредитним, яка утворилася станом на 04 жовтня 2011 року і складалася з відсотків за користування кредитом у розмірі 5 111,11 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язання - 31 077,80 грн. (а.с.56-59).

Рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2012 року у задоволенні даного позову було відмовлено (а.с.37-38).

Ухвалою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року провадження у справі в частині позовних вимог ПАТ КБ "ПриватБанк" до ОСОБА_2 та ОСОБА_3 про стягнення заборгованості станом на 04 жовтня 2011 року, яка складається з процентів за користування кредитом в розмірі 5 111,11 грн. та пені за несвоєчасне виконання зобов'язань за договором у розмірі 31 077,80 грн. закрито на підставі п. 2 ст. 205 ЦПК України.

Відмовляючи у задоволенні позову, суд обґрунтовано виходив з безпідставності нарахування позивачем відсотків за користування кредитом та пені після 04 жовтня 2011 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що наявність судового рішення від 17 грудня 2012 року не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов'язання, не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених умовами договору та не тягне за собою припинення договору, не заслуговують на увагу з огляду на наступне.

З пояснень представника банку в суді апеляційної інстанції вбачається, що після звернення стягнення на заставне майно та отримання виручених від реалізації транспортного засобу коштів, банком була погашена заборгованість з основної суми кредиту: простроченої та строк погашення якої не настав. Остаток отриманої суми було зараховано на сплату процентів, після чого залишився борг по несплаченим процентам у розмірі 5 111,11 грн.

Викладені обставини підтверджуються і розрахунком суми заборгованості, доданим до позовної заяви, поданої до суду в 2012 році (а.с.56-59).

Звертаючись до суду з даним позовом, банк додав до нього розрахунок суми заборгованості де борг по несплаченим процентам вказано у розмірі 5 112,92 грн. (а.с.3-4).

Надати будь-які пояснення за рахунок чого збільшилася сума процентів при відсутності боргу по кредиту, представник позивача не зміг.

Посилання апеляційної скарги на оскарження банком рішенням Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 17 грудня 2012 року не можуть бути підставою для скасування рішення, оскільки апеляційну скаргу на вказане рішення було подано вже після постановлення судом ухвали від 25 квітня 2016 року про закриття провадження у справі в частині позовних вимог про стягнення заборгованості за процентами у розмірі 5 111,11 грн. та пені - 31 077,80 грн. Вказану ухвалу не оскаржено, а тому вона набрала законної сили, проти чого не заперечував представник банку в суді апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Інші доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Ухвалене судом рішення в оскарженій частині відповідає матеріалам справи та вимогам закону, що регулює зазначені правовідносини, підстав для його скасування не встановлено.

Керуючись ст.ст.303, 307, 308, 313, 315 ЦПК України, колегія суддів -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу публічного акціонерного товариства комерційний банк "ПриватБанк" відхилити.

Рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 25 квітня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів.

Головуючий суддя Котушенко С.П.

Судді Романюк М.М.

ОСОБА_5