У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 грудня 2016 року м. Рівне

Колегія суддів судової палати з розгляду цивільних справ апеляційного суду Рівненської області в складі: головуючого судді - Боймиструка С.В., суддів: Ковальчук Н.М., Шимків С.С.,

секретар судового засідання - Шептицька С.С.,

з участю ОСОБА_1.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" на рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року в справі за позовом ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" про відшкодування шкоди, завданої в дорожньо-транспортній пригоді,

В С Т А Н О В И Л А:

Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року позовні вимоги ОСОБА_2, ОСОБА_3 до приватного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» про відшкодування шкоди, завданої в дорожньо-транспортній пригоді - задоволено.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на користь ОСОБА_2 в рахунок відшкодування шкоди, пов'язаної з лікуванням в розмірі 2198,84 грн. та понесені витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн.

Стягнуто з публічного акціонерного товариства «Українська страхова компанія» на користь ОСОБА_3 страхове відшкодування за шкоду, завдану майну в розмірі 42 796,67 грн.; пеню за затримку у виплаті в розмірі 5060,56 грн.; та судові витрати по справі, а саме сплачений судовий збір в розмірі 551,20 грн. та витрати за надану правову допомогу в розмірі 3300,00 грн..

У поданій на вказане рішення апеляційній скарзі ПАТ «Українська страхова компанія» покликається на його незаконність та необґрунтованість через порушення судом норм матеріального та процесуального права.

Представник апелянта вказував, що не погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що заява про виплату вручена відповідачу 29.01.2016 року тому 90 денний строк, встановлений ст.36 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» закінчився 28 квітня 2016 року. Оскільки у добровільному порядку ПрАТ «Українська страхова компанія» не виплатило позивачу ОСОБА_3 суму страхового відшкодування, за прострочення виплати страхового відшкодування нарахована пеня в розмірі 5060,56 грн. за період з 28 квітня 2016 року по 30 серпня 2016 року.

Звертав увагу на те, що ОСОБА_3, як власник транспортного засобу не зверталась до відповідача із заявою про отримання страхового відшкодування, а звертався водій пошкодженого транспортного засобу - ОСОБА_2 про отримання страхового відшкодування, який у свою чергу не має права на отримання такого роду відшкодування .

Доводив, що судом першої інстанції безпідставно задоволено позовну вимогу ОСОБА_2 про відшкодування йому шкоди пов'язаної із лікуванням після ДТП, однак ОСОБА_2 не звертався до відповідача із заявою про відшкодування витрат пов'язаних із лікуванням

Зауважував, що на його думку до матеріалів справи не долучено відповідні документи про дійсну вартість витрат на лікування, а тому у суду першої інстанції були відсутні підстави для задоволення позову в цій частині.

З цих підстав просив рішення Рівненського міського суду від 12 жовтня 2016 року змінити та скасувати в частині стягнення з ПАТ «Українська страхова компанія» витрат, пов'язаних із лікуванням в розмірі 2198,84 грн. та пені за прострочення виплати страхового відшкодування в розмірі 5060,56 грн.

Апелянт у встановленому законом порядку, завчасно був повідомлений про час і місце розгляду справи, однак до суду його представник не з'явився і причин неявки суду не повідомив, а тому колегія суддів прийшла до висновку про можливість розгляду справи за його відсутності.

Представник позивачів адвокат ОСОБА_1 просив апеляційну скаргу відхилити, а рішення місцевого суду залишити без змін.

За результатами апеляційного розгляду колегія суддів прийшла до висновку, що апеляційна скарга підлягає відхиленню з таких підстав.

З матеріалів справи вбачається, що 18 січня 2016 року о 13 год. 00 хв. в м.Рівне на перехресті вулиць Б.Хмельницького - Білякова з вини водія транспортного засобу марки «Mazda 626» державний номерний знак НОМЕР_1 ОСОБА_5 сталась дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу марки «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_2 (який належить на праві власності ОСОБА_3І.) під керуванням водія ОСОБА_2, який отримав тілесні ушкодження, а автомобіль під його керуванням механічні пошкодження.

Постановою Рівненського міського суду від 01 лютого 2016 року застосовано до ОСОБА_5 за вчинення правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 340 (триста сорок) грн. 00 коп.

Цивільно-правова відповідальність відповідача ОСОБА_5 застрахована на умовах поліса АЕ/6642132 в публічному акціонерному товаристві «Українська транспортна страхова компанія».

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що внаслідок ДТП, винуватцем якого є застрахована особа, майну та здоров'ю позивачів завдано шкоди, а оскільки ця шкода не відшкодована добровільно страховою компанією, то вона була стягнута примусово.

Такий висновок місцевого суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.

Згідно ч.1 та ч.2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв'язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, заподіяна неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Відповідно до п.3 ч.1 ст. 988 ЦК України у разі настання страхового випадку є обов'язком страхової компанії здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором .

Судом першої інстанції було досліджено розрахунок №159-16 розміру страхового відшкодування по пошкодженому ТЗ марки Mitsubishi Outlender 2.4, державний номер НОМЕР_3, 2008 року випуску належний ОСОБА_3 та страхового акту №159-з якого встановлено, що розмір страхового відшкодування, визначений у розрахунку затверджується в сумі 42796,67 грн.

Рішення місцевого суду в частині стягнення страхового відшкодування в сумі 42796,67 грн. та судових витрат страхова компанія не оскаржувала, тобто визнала свій обов'язок по їх сплаті у встановлений договором або законом строк, тому в цій частині воно не було предметом апеляційного перегляду.

Ухвалюючи оскаржуване рішення в частині стягнення пені за прострочення страхової виплати, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що заява про виплату вручена відповідачу 29 січня 2016 року, тому 90 денний строк, встановлений ст.36 закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 року № 1961-IV, закінчився 28 квітня 2016 року. Страховиком не було надано письмового повідомлення про прийняте рішення, не здійснено виплату страхового відшкодування.

Представником позивача поданий до суду розрахунок пені за прострочення виплати страхового відшкодування, згідно якої розмір пені за період з 29 квітня 2016 року по 30 серпня 20916 року із суми боргу 42796,67 грн. становить 5060,56 грн. даний розрахунок позивачем проведений відповідно до п.36.5 ст. 36 Закону № 1961-IV відповідачем не спростований, власних розрахунків з даного приводу суду не подано, а тому він був обґрунтовано прийнятий судом першої інстанції, як достовірний.

Внаслідок ДТП, яка мала місце 18 січня 2016 року водій транспортного засобу «Mitsubishi» державний номерний знак НОМЕР_2 - позивач по справі ОСОБА_2 отримав травму, а саме забій м'яких тканин голови та струс головного мозку, у зв'язку з чим проходив діагностику та курс лікування, внаслідок чого ним було витрачено 2198,84 грн., що підтверджується дослідженими в судовому засіданні чеками та квитанціями.

Відповідно до п.22.1. ст.22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільної відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон про обов'язкове страхування) при настанні страхового випадку страховик відшкодовує у встановленому цим законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Враховуючи вищевикладені обставини у їх сукупності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про те, що позовні вимоги позивача ОСОБА_3 та ОСОБА_2 є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають до задоволення.

За таких обставин, оскільки рішення місцевого суду постановлене з дотриманням норм матеріального та процесуального права, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду, наведених у ньому, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Керуючись п.1 ч.1 ст. 307, 308, 313 - 315, 317, 324, 325 ЦПК України, колегія суддів

У Х В А Л И ЛА:

Апеляційну скаргу приватного акціонерного товариства "Українська страхова компанія" відхилити.

Рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 12 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно і може бути оскаржена в касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Головуючий:

Судді: