Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/971/16-ц
Провадження № 2/280/665/16
РІШЕННЯ

Іменем України

28 жовтня 2016 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді Щербаченко І. В.,

при секретарі Бондаренко Н. С.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Коростишівського району про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування,

В С Т А Н О В И В:

До суду звернулася позивач з вказаним позовом, в якому просить визнати за нею право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями по вулиці Н. Сосніної, 33 в селі Осиковий Копець Коростишівського району Житомирської області. В обґрунтування позову вказала, що 02 березня 1999 року померла її мати ОСОБА_4, яка на момент своєї смерті володіла житловим будинком з господарськими будівлями № 33, розташованого по вулиці Н.Сосніної в селі Осиковий Копець Коростишівського району Житомирської області. Після її смерті відкрилася спадщина на вказане нерухоме майно. Спадкоємцями вказаного майна померлої є ОСОБА_1 та ОСОБА_2 У видачі свідоцтва про право на спадщину позивачу було відмовлено у звязку з відсутністю правовстановлюючого документа на будинок, оскільки ОСОБА_4 за життя не оформила вказаних документів на будинок, а тому позивач не має змоги оформити спадщину після її смерті.

Позивач подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Представник відповідача ОСОБА_3 сільської ради Коростишівського району подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає повністю.

Виходячи з наведеного, суд вважає, що рішення у справі можливо ухвалити у відсутність сторін, що відповідає положенню частини 2 статті 158 Цивільного процесуального кодексу України.

Відповідно до пункту 24 постанови Пленуму Верховного Суду України №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Суд, приймаючи визнання позову відповідачами, приходить до висновку про задоволення позовних вимог без з'ясування і дослідження інших обставин справи.

Судом встановлено, що 02 березня 1999 року померла ОСОБА_4, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с.7).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина, в тому числі і на нерухоме майно будинок, що знаходиться за адресою: вулиця Н. Сосніної, в селі Осиковий Копець Коростишівського району Житомирської області. ОСОБА_2 прийняла спадщину після смерті матері, як така, що проживала з спадкодавцем на момент смерті.

ОСОБА_1 не може отримати свідоцтво про право на спадщину за законом у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу на спадковий будинок.

В довідці № 317 від 11 липня 2016 року, виданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, зазначено, що право власності на будинок не зареєстровано.

Згідно довідки № 239 від 08 липня 2016 року, виданої Комунальним підприємством «Житомирське обласне міжміське бюро технічної інвентаризації» Житомирської обласної ради, інвентаризаційна вартість вищевказаного будинку становить 140869 гривень (а.с.14).

Згідно довідки № 282 від 21 червня 2016 року, виданої ОСОБА_3 сільською радою Коростишівського району, за ОСОБА_4 рахується житловий будинок з надвірними будівлями (а.с.15).

Постановою нотаріуса Коростишівської державної нотаріальної контори відмовлено позивачу у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок, у звязку з відсутністю правовстановлюючого документу щодо належності житлового будинку спадкодавцеві (а.с.17-18).

Відповідно до пункту 3.1 листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до частини 3 статті 3 Закону України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до частини 4 статті 3 зазначеного Закону права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов'язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13 грудня 1995 року № 56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року № 7/5 і зареєстроване в Мін'юсті 18 лютого 2002 року за № 157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. За змістом пункту 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах.

Відповідно до пункту 4.15, 4.18 Порядку про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України від 22 травня 2012 року видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. За відсутності у спадкоємця необхідних для видачі свідоцтва про право на спадщину документів нотаріус роз'яснює йому процедуру вирішення зазначеного питання в судовому порядку.

Відповідно до вимог пункту 1 частини 2 статті 16 Цивільного кодексу України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права.

Відповідно до вимог частини 1 статті 328 Цивільного кодексу України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом.

Відповідно до вимог частини 1 статті 1220 Цивільного кодексу України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи.

На даний час позивач не має можливості оформити право власності на вказане майно, оскільки право власності на нерухоме майно не зареєстроване за спадкодавцем. Відповідач ОСОБА_2 спадщину прийняла, однак не заперечує проти задоволення позовних вимог й визнання за позивачем права власності на ? частину вищевказаного житлового будинку.

Відповідно до частини 1 статті 11 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Цивільного процесуального кодексу України, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

За таких обставин, суд вважає, що надані позивачем докази не викликають сумніву у їх достовірності, позовні вимоги підлягають задоволенню.

На підставі ст. ст. 16, 328, 1216-1222, 1261, Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 158, 209, 212-215, 223, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд

В И Р І Ш И В:

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3 сільської ради Коростишівського району про визнання права власності на житловий будинок у порядку спадкування задовольнити.

Визнати за ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, право власності на ? частину житлового будинку з господарськими будівлями №33 по вулиці Н. Сосніної в селі Осиковий Копець Коростишівського району Житомирської області у порядку спадкування після смерті ОСОБА_4, померлої 02 березня 1999 року.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення до апеляційного суду Житомирської області через Коростишівський районний суд Житомирської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя І. В. Щербаченко