Справа№592/9038/15-ц
Провадження №2/592/180/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 липня 2016 року м.Суми

Ковпаківський районний суд м. Суми у складі:

головуючого судді Косолап М.М.,

за участю секретаря Грох Т.А.,

представника позивача ОСОБА_1,

представника відповідачів ОСОБА_2,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості,

в с т а н о в и в:

Позивач звернувся до суду і свої уточнені позовні вимоги (а.с. 109 -110) мотивує тим, що 24.04.2007 р. між ним і відповідачем ОСОБА_3 укладено кредитний договір № SUC0GK00000057, за умовами якого останній отримав кредит у розмірі 32000 доларів США шляхом видачі готівки через касу на строк з 24.04.2007 р. по 22.04.2022 р. включно у вигляді непоновлювальної лінії у розмірі 36800 доларів США: 32000 доларів США на купівлю квартири, 4800 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та в порядку передбачених п.п. 2.1.3., 2.2.7. Договору, зі сплатою за користування кредитом відсотків у розмірі 0,84% на місяць (10,8 річних) на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісячно в період сплати. Відповідач взяв на себе обовязок щомісячно в період з 20 по 25 число сплачувати кредит та відсотки за користування кредитними коштами, а також винагороду (комісію). Відповідно до п. 4.1. кредитного договору відповідач за порушення термінів оплати кредиту, відсотків, винагороди (комісії) зобовязаний сплатити пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу за кожний день прострочення, але не менше 1 грн. За умовами п. 7.4 Договору у разі порушення зобовязань по погашенню кредиту позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом у розмірі 2,19 % на місяць (26,28 % річних), розраховані на суму непогашеної в строк заборгованості за кредитом. Банк свої умови договору виконав надав ОСОБА_3 кредит у розмірі 32000 доларів США, що підтверджується заявкою на видачу готівки. В забезпечення виконання зобовязання за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р. між банком та відповідачами ОСОБА_4 та ОСОБА_5 укладено договори поруки. У порушення умов договору, відповідач ОСОБА_3 зобовязання належним чином не виконав, у результаті чого станом на 31.08.2015 р. утворилася заборгованість у розмірі 26225,25 доларів США, з яких: 22696,02 доларів США заборгованість за кредитом; 2386,61 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 576 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 566,62 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за курсом НБУ згідно службового розпорядження від 31.08.2015 р. 21,18 складає 12004,09 грн. Поручителям було направлено письмову вимогу з зазначенням невиконання зобовязань за кредитним договором, але вона залишена без реагування. Просить суд стягнути солідарно з відповідачів заборгованість за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р. у розмірі 25658,63 доларів США, що за курсом 21.18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.08.2015 р. складає 543589 грн. 40 коп., з яких: 22696,02 долари США заборгованість за кредитом; 2386,61 долар США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 576 доларів США заборгованість по комісії та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 12004,09 грн.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_1 позовні вимоги з наведених підстав підтримала і просила задовольнити. Зазначила, що ними проведено перерахунок заборгованості внаслідок якого зменшено позовні вимоги. ОСОБА_3 періодично здійснював погашення кредиту, при наявності простроченої заборгованості, сплачував її з урахуванням відсотків, підвищених з 25.11.2008 р. у розмірі 30,36 % , про що позичальник був належним чином повідомлений. Прострочена процентна ставка становила відповідно до умов договору 26,28% річних, у звязку з підвищенням відсоткової ставки з 10,08 % до 12,12 % річних, на 2,04 %, подвійна становить 4,08%, тому відсоткова прострочена ставка становить 26,28+4,08%=30,36%. Саме за такою ставкою відповідач сплачував кредит тривалий час.

У судовому засіданні представник відповідачів ОСОБА_3, ОСОБА_4 та ОСОБА_5 позов не визнав і в його задоволенні просив відмовити. В обґрунтування заперечень зазначив, що банком нараховано заборгованість з розрахунку збільшених відсотків на прострочену заборгованість, які кредитним договором не передбачені. Оскільки при розрахунку застосовані відсотки, які не передбачені договором вся заборгованість нарахована не вірно, тому стягненню не підлягає. Поручителі за договором поруки зобовязалися відповідати за своєчасне повернення грошових коштів виходячи із відсоткової ставки в розмірі 0,84% щомісяця (10,08% річних) та 2,19% щомісяця (26,28% річних) на прострочену заборгованість (пункт 16 кредитного договору). 25.11.2008 р. строкову відсоткову ставку за користування кредитними коштами збільшено до 12,12%, відсоткову ставку за користування кредитними коштами понад встановлений строк з 28.01.2008 р. 26,2%, а з 25.11.2008 р. 30,40 %. Вказує, що цим збільшено розмір відсоткової ставки без згоди поручителів, внаслідок чого збільшився обсяг їх відповідальності, тому в даному випадку порука поручителів відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України є припиненою.

Відповідач ОСОБА_3 у судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Суду пояснював, що банк ввів його в оману надавши кредит у валюті коли у нього було 2 дітей, дружина у відпустці по догляду за дитиною та зарплата охоронця 500 грн. Кошти у доларах він не брав, їх банк у гривні перерахував за житло. Спочатку він своєчасно сплачував кредит, коли курс долара виріс до 8 грн. стало тяжко сплачувати. Сплачував кредит до вересня 2014 року у сумах скільки міг. Банк самовільно збільшив відсоткову ставку, його про це не повідомив, тому він не згоден за такою ставкою сплачувати кредит. Вказує, що брав кредит по курсу 5,05 грн. за долар, за таким курсом і повинен сплачувати.

Відповідачі ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у судове засідання не прибули, будучи належним чином повідомленими про час і місце розгляду справи.

Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 24.04.2007 р. між ПАТ КБ «Приватбанк» та ОСОБА_3 було укладено Кредитний договір № SUC0GK00000057 за умовами якого банк надав позичальнику кредит в сумі 32000 доларів США на купівлю квартири, а також 4800 доларів США на сплату страхових платежів у випадках та порядку передбачених п.п.2.1.3, 2.2.7 Договору шляхом видачі готівки через касу на строк з 24.04.2007 р. по 22.04.2022 р. включно у вигляді невідновлювальної лінії, зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 0,84 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0% від суми виданого кредиту у момент надання кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2 % від суми виданого кредиту щомісяця в період сплати. Щомісячний платіж становить 412,19 дол. в період плати позичальник повинен надавати банку (пункт 7.1.).

За умовами п. 2.3.1 Кредитного договору банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору, зміні облікової ставки НБУ. При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Згідно п. 2.3.3. позичальник має право повернути банку суму кредиту в повному обсязі, винагороду, відсотки за фактичний строк його користування, в повному обсязі виконати інші зобовязання за договором протягом 30 календарних днів з дати отримання повідомлення про таку вимогу банку.

Пунктом 4.1 Кредитного договору передбачено, що при порушенні позичальником будь-якого зобовязання, передбачених п.п. 2.2.2., 2.2.3 даного Договору, банк має право нарахувати, а позичальник зобовязується сплатити пеню у розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки. Сплата пені здійснюється у гривні. У випадку якщо кредит видається у іноземній валюті, пеня сплачується у гривневому еквіваленті по курсу НБУ на дату сплати (а. с. 142 - 144).

Видача кредиту ОСОБА_3 у розмірі 32000 доларів США підтверджується заявою останнього про надання кредиту від 16.04.2007 р. та заявою на видачу готівки (а.с. 111, 112).

Виконання ОСОБА_3 грошового зобовязання за кредитним договором було забезпечено поруками ОСОБА_4 та ОСОБА_5 кожним окремо. За умовами договорів поруки від 24.04.2007 року ОСОБА_4 та ОСОБА_5, кожен окремо, поручилися перед ПАТ КБ «Приватбанк» за виконання ОСОБА_3 зобовязань за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р. згідно якого кредитор надав боржнику кредит у сумі 36800 доларів США на наступні цілі: 32000 доларів США на купівлю квартири 4800 доларів США на сплату страхових платежів на строк по 22.04.2022 р. включно, сплата відсотків за користування кредитом 0,84%, щомісячний платіж 412,19 доларів США., сплати відсотків за користування кредитом при порушенні боржником зобовязання по погашенню кредиту - 2,19% за місяць від суми залишку непогашеної заборгованості за кредитом; сплату винагороди за надання фінансового інструменту 0% від суми виданого кредиту, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,2% від виданого кредиту щомісячно, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу, сплати пені у розмірі 0,15% від суми непогашеної заборгованості, але не менше 1 грн. за кожен день прострочки у гривні. Пунктом 4 цих договорів передбачено, що боржник і поручитель відповідають перед боржником як солідарні боржники. Відповідно до пункту 12 порука припиняється після закінчення 5 років з дня настання терміну повернення кредиту (а.с. 17, 18).

13.08.2015 р. ПАТ КБ «Приватбанк» направив позичальнику ОСОБА_3 та поручителям ОСОБА_4 і ОСОБА_5 повідомлення про погашення простроченої заборгованості за кредитним договором (а.с. 11, 12 - 13).

Відповідно до статті 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Згідно ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобовязується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобовязується повернути кредит та сплатити відсотки.

Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов'язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу.

В порушення умов договору, ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, відповідач ОСОБА_3 свої договірні зобовязання перед позивачем належним чином не виконав, допустивши прострочення та утворення заборгованості станом на 31.08.2015 р., згідно наданого позивачем розрахунку - у розмірі 26225,25 доларів США, з яких: 22696,02 доларів США заборгованість за кредитом; 2386,61 доларів США заборгованість по процентам за користування кредитом; 576 доларів США заборгованість по комісії за користування кредитом; 566,62 долари США пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором, що за курсом НБУ згідно службового розпорядження від 31.08.2015 р. 21,18 складає 12001,01 грн. (а не як зазначено в уточненому позові 12004,09 грн.) (а.с. 113 - 116).

З наданого розрахунку вбачається, що заборгованість розраховано виходячи з кредиту наданого ОСОБА_3 у розмірі 32000 доларів США.

Щодо незгоди з наданим позивачем розрахунком у звязку збільшенням відсоткової ставки в односторонньому порядку суд зазначає наступне.

03.10.2008 р. № 20.1.3.2/6-22855/8507 ПАТ КБ «Приватбанк» направив позичальнику ОСОБА_3 листа в якому зазначив, що у звязку з подорожчанням грошових ресурсів та підвищенням облікової ставки НБУ з 8,5 до 12 відсотків, він змінює умови кредитного договору № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р., починаючи з 25.11.2008 р. відсоткова ставка складає 12,12% на рік. У листі вказано, що відсоткова ставка/пеня у разі невиконання грошових зобовязань за Кредитним договором змінюється відповідно до зміни відсоткової ставки по кредиту. Запропоновано у разі не згоди зі змінами кредитного договору письмово повідомити банк (а.с. 65 - 66, 67).

ОСОБА_3 про свою незгоду з підвищенням відсоткової ставки банк не повідомляв.

Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України та ст. 5 ЦК України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ним чинності, і не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом'якшують або скасовують цивільну відповідальність особи.

Згідно із Законом України від 12.12.2008 р. «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку» Цивільний кодекс України доповнено ст. 1056-1, у якій встановлено заборону банку змінювати розмір процентів за користування кредитом в односторонньому порядку.

ОСОБА_6 набув чинності 10.01.2009 р. та не має зворотної дії у часі.

Кредитний договір між сторонами укладено 24.04.2007 р., тобто до набрання чинності вищевказаним Законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 651 ЦК України зміна договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом.

Пунктом 2.3.1 Кредитного договору встановлено, що банк має право в односторонньому порядку збільшувати розмір процентної ставки за користування кредитом, при зміні конюнктури ринку грошових ресурсів в Україні, а саме: зміні курсу долара США до гривні більше 10 % у порівнянні з курсом долара США до гривні, встановленого НБУ на момент укладення договору, зміні облікової ставки НБУ, зміні розміру відрахувань у страховий (резервний) фонд або зміні середньозваженої ставки по кредитах банків України у відповідній валюті (по статистиці НБУ). При цьому банк надсилає позичальникові письмове повідомлення про зміну процентної ставки протягом 7 календарних днів з дати вступу в чинність зміненої процентної ставки. Збільшення процентної ставки Банком у вищевказаному порядку можливо в границях кількості пунктів, на яке збільшилася ставка НБУ, розмір відшкодувань у страховий фонд, середньозважена ставка по кредитах або пропорційно збільшенню курсу долара США (а.с. 143).

За положеннями статей 626 - 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обовязків. Сторони є вільними в укладенні договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обовязковими відповідно до актів цивільного законодавства.

За наведених обставин у банку виникло право збільшити в односторонньому порядку розмір процентів у звязку зі зміною облікової ставки НБУ та збільшенням курсу долара США до гривні більше ніж на 10 % порівняно з курсом долара США, установленим НБУ на момент укладення договору.

Рішення про збільшення розміру процентів прийнято банком з 03.10.2008 р. (а.с. 94 - 95), відповідний лист від 03.10.2008 р. направлено ОСОБА_3 01.11.2008 р. (а.с. 65 - 67), підвищення відсоткової ставки відбулося з 25.11.2008 р., тобто до набрання чинності Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заборони банкам змінювати умови договору банківського вкладу та кредитного договору в односторонньому порядку», відповідно до якого встановлений договором розмір процентів не може бути збільшений банком в односторонньому порядку.

З огляду на викладене, суд не вбачає підстав не довіряти наданому позивачем розрахунку заборгованості за кредитним договором.

Згідно із ч. 1 ст. 553, ч. 1 ст. 554 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов'язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов'язання боржником. У разі порушення боржником зобов'язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя.

За положеннями частини першої статті 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов'язання, а також у разі зміни зобов'язання без згоди поручителя, внаслідок чого збільшується обсяг його відповідальності.

Отже, виходячи з аналізу зазначеної правової норми порука припиняється за дії двох умов: внесення без згоди поручителя змін до основного зобов'язання; ці зміни призвели, або можуть призвести до збільшення обсягу відповідальності поручителя. Зокрема, до припинення поруки призводять такі зміни умов основного зобовязання без згоди поручителя, які призвели до збільшення обсягу відповідальності останнього. Збільшення відповідальності поручителя внаслідок зміни основного зобовязання виникає в разі: підвищення розміру процентів; відстрочення виконання, що призводить до збільшення періоду, за який нараховуються проценти за користування чужими грошовими коштами; установлення (збільшення розміру) неустойки; установлення нових умов щодо порядку зміни процентної ставки в бік збільшення тощо.

Зазначена правова позиція Верховного Суду України викладена у постанові від 24.06.2015 р. по справі № 6-701цс15, яка відповідно до ч. 1 ст. 360-7 ЦПК України має враховуватися іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права.

Разом з тим, доказів направлення відповідного повідомлення про збільшення відсоткової ставки з 25.11.2008 р. за кредитним договором поручителям ОСОБА_4 і ОСОБА_5 позивач суду не надав.

Відтак суд погоджується з доводами представника відповідачів, що порука поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 (кожного з них окремо) є припиненою у звязку з внесенням без згоди поручителів змін до кредитного договору, які призвели до збільшення обсягу відповідальності поручителів внаслідок підвищення розміру процентів за кредитним договором.

Таким чином позовні вимоги в частині стягнення заборгованості за кредитним договором з поручителів ОСОБА_4 і ОСОБА_5 задоволенню не підлягають.

Згідно уточнених позовних вимог позивач просить стягнути заборгованість у розмірі 25658,63 доларів США, що за курсом 21,18 відповідно до службового розпорядження НБУ від 31.08.2015 р. становить 543589,40 грн., яка складається: 22696,02 дол. США заборгованість за кредитом; 2386,61 дол. США заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами; 576 дол. США заборгованість по комісії та пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у вказаному розмірі 12004,09 грн.

Однак, 25658,63 доларів США за курсом 21,18 грн. становить 543449,78 грн. ((22696,02 + 2386,61+576=25658,63)х21,18=543449,78), а не 543589,40 грн., а пеня за несвоєчасність виконання зобовязань за договором становить 12001,01 грн. (566,62 дол. х 21,18=12001,01 грн.), а не 12004,09 грн.

Представником відповідачів ОСОБА_2 подано письмову заяву про застосування позовної давності в один рік до стягнення пені та штрафу (а.с. 145), а також усно заявлено клопотання про застосування ч. 3 ст. 551 ЦК України до пені.

Позивачем не заявлено вимогу про стягнення штрафу, пеню розраховано в межах 1 року (за період з 20.11.2014 р. по 31.08.2015 р.), тому заява про застосування строку позовної давності задоволенню не підлягає.

За правилами частин 2 і 3 ст. 551 ЦК України якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Розмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення.

Як розяснив пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у п. 27 постанови № 5 «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. положення ч. 3 ст. 551 ЦК України про зменшення розміру неустойки може бути застосовано сум, які нараховуються як неустойка. Істотними обставинами в розумінні ч. 3 ст. 551 ЦК України можна вважати, зокрема, ступінь виконання зобов'язання боржником; майновий стан сторін, які беруть участь у зобов'язанні; не лише майнові, але й інтереси сторін, що заслуговують на увагу (наприклад, відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання).

Враховуючи розмір заборгованості за кредитним договором, майновий стан відповідача ОСОБА_3, зокрема те що він не працює, кредит брав на придбання єдиного житла, періодично здійснював оплату за кредитом, період виникнення прострочення виконання зобовязання, інтереси сторін, що заслуговують на увагу, а саме відсутність негативних наслідків для позивача через прострочення виконання зобов'язання, суд приходить до висновку, що ці обставини мають істотне значення, тому відповідно до положень ч. 3 ст. 551 ЦК України вважає необхідним зменшити розмір нарахованої позивачем неустойки пені до 6000 грн.

З огляду на викладене, відповідно до вимог ст. 11 ЦПК України, виходячи з меж заявлених вимог, суд вважає необхідним позовні вимоги задовольнити частково - стягнути на користь позивача з відповідача ОСОБА_3 заборгованість за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р., яка утворилась станом на 31.08.2015 року у розмірі 25658 доларів США 63 центи, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ від 31.08.2015 р. складає 543449 гривень 78 копійок, з яких: 22696,02 долари США. - заборгованість за кредитом, 2386,61 долари США) - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 576 доларів США заборгованість по комісії; а також пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі 6000 грн.

Вирішуючи питання про розподіл судових витрат відповідно до ст. 88 ЦПК України суд виходить з наступного.

При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 8700,11 грн. (1,5% х 580007,16 грн.). Під час розгляду справи позивачем зменшено позовні вимоги і заборгованість, яку просив стягнути банк становить 555450,79 грн. (1,5% х 555450,79), тобто судовий збір становить 8331 грн. 76 коп. Заяви про повернення зайво сплаченої суми судового збору згідно ч. 2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» позивачем не подавалось. Таким чином з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених вимог 8241 грн. 74 коп. (549449,78 грн. х 8331 грн. 76 коп./ 555450,79 грн. = 8241,74 грн.).

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 212 і 214 ЦПК України, суд

в и р і ш и в:

Позов Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р., яка утворилась станом на 31.08.2015 року у розмірі 25658 (двадцять пять тисяч шістсот пятдесят вісім) доларів США 63 центи, що за курсом відповідно до розпорядження НБУ від 31.08.2015 р. складає 543449 (пятсот сорок три тисячі чотириста сорок девять) гривень 78 копійок, з яких: 22696,02 долари США заборгованість за кредитом, 2386,61 долар США - заборгованість по відсоткам за користування кредитними коштами, 576 доларів США - заборгованість по комісії; пеню за несвоєчасність виконання зобовязань за договором у розмірі - 6000 грн.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р. - відмовити.

У задоволенні позову Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором № SUC0GK00000057 від 24.04.2007 р. - відмовити.

Стягнути з ОСОБА_3 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» судовий збір у сумі 8241 (вісім тисяч двісті сорок одна) грн. 74 коп.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Сумської області через Ковпаківський районний суд м. Суми шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 22.07.2016 р.

Суддя М.М. Косолап