Справа № 541/2125/16-ц
Провадження №2/541/1037/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

27 грудня 2016 року Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючого судді Сидоренка Ю.В.,

з участю секретаря судового засідання Лисенко О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миргороді цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на дитину, третя особа ОСОБА_3,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини, в позовній заяві посилалася на те, що 21 листопада 2015 року зареєструвала шлюб з відповідачем ОСОБА_2 Від цього шлюбу вони мають дитину доньку ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. З травня 2016 року сторони разом не проживають, відповідач добровільно не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, хоч працездатний, офіційно не працює, але заробляє підробітками, має нормальний стан здоровя і в змозі надавати кошти на утримання дитини. Також зазначала, що він сплачує аліменти на утримання двох дітей від першого шлюбу. Просила стягувати з відповідача аліменти в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Ухвалою суду від 17 листопада 2016 року до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, залучено ОСОБА_3 (а.с.32).

В судове засідання ОСОБА_3 не зявилася, до суду подала заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути у її відсутність (а.с. 30).

Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що згоден сплачувати аліменти на дочку у розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, тобто в такому ж розмірі, який він сплачує на дітей від першого шлюбу.

Третя особа ОСОБА_3 в судовому засіданні не заперечувала проти того, щоб відповідач сплачував аліменти на дочку в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, проти стягнення більшого розміру аліментів заперечувала, оскільки це може вплинути на можливість відповідача сплачувати аліменти на утримання її дітей.

Заслухавши пояснення відповідача, третьої особи, вивчивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав.

У відповідності з ч.1 ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

У відповідності з ч.ч.1, 2 ст.60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно ч.1 ст.61 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню.

Судом на підставі наданих доказів встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 21 листопада 2015 (а.с. 5). Згідно свідоцтва про народження сторони мають малолітню дитину ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 (а.с. 6). Дитина проживає з матірю та перебуває на її утриманні, що визнається відповідачем. Відповідач в добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, що відповідач не заперечував у судовому засіданні. Згідно виконавчого листа № 2-828, виданого Миргородським міськрайонним судом Полтавської області 21.03.2012, з відповідача стягуються аліменти в розмірі 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку на кожну дитину, на користь третьої особи ОСОБА_3 на утримання дочки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2, та сина ОСОБА_6, ІНФОРМАЦІЯ_3 (а.с.29).

Відповідно до п. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, яку було ратифіковано Постановою Верховної ради України №789-ХІІ (789-12) від 27.02.91 та яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов'язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов'язки її батьків опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів.

Відповідно до ст. 181 СК України способи виконання батьками обов'язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров'я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 СК України.

Згідно ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

Суд вважає, що відповідач зобовязаний і може надавати матеріальну допомогу позивачу, оскільки є працездатним. При цьому, беручи до уваги що з відповідача на користь третьої особи стягуються аліменти на дітей від першого шлюбу у мінімальному розмірі, а позивачем не наведено обставин та відповідних доказів, які б свідчили про те, що дочка сторін ОСОБА_4 потребує збільшених, порівняно із звичайними, витрат на її утримання, суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_3В підлягають частковому задоволенню і з відповідача підлягають стягненню аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше мінімальної суми, встановленої законом.

Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Згідно ст. 88 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Керуючись ст. 10, 11, 60, 61, 88, 213-215, 218, 294, 367 ЦПК України, ст. 180, 182, 183 СК України, Законом України «Про судовий збір», суд,

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_4, уродженця і мешканця ІНФОРМАЦІЯ_5, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_6, аліменти на утримання дитини ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 14 вересня 2016 року до досягнення ОСОБА_4 повноліття.

Стягти з ОСОБА_2 на користь держави судовий збір в розмірі 551,20 грн. (Пятсот пятдесят одна гривня 20 коп.).

Рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць допустити до негайного виконання.

Рішення може бути оскаржене шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня проголошення через Миргородський міськрайонний суд Полтавської області до Апеляційного суду Полтавської області. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо її не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: ОСОБА_7