Лебединський районний суд Сумської області
Справа № 580/927/16-ц
Номер провадження 6/580/15/16
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"05" липня 2016 р. м.Лебедин

Суддя Лебединського районного суду Сумської області Гура А. О. ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Лебедині подання відділу державної виконавчої служби Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції про тимчасове обмеження боржника без вилучення паспортних документів - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,

В С Т А Н О В И В:

Державний виконавець відділу державної виконавчої служби Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження боржника без вилучення паспортних документів керівника Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, мотивуючи свої вимоги тим, що на його виконанні перебуває виконавче провадження по виконавчому листу № 580/2022/13-ц, виданого 28.10.2015 року Лебединським районним судом Сумської області, про стягнення з Лебединської РО УТМР на користь ОСОБА_2 заборгованості по заробітній платі у розмірі 36432 грн., 36 коп. , який надійшов на виконання до відділу 02.11.2015 року.

03.11.2015 року державним виконавцем, керуючись ст. ст. 17, 19, 21, 25, 31 ЗУ „Про виконавче провадження", винесено постанову про відкриття виконавчого провадження, копії якої направлено сторонам для відому та виконання.

01.12.2015 року надійшла ухвала Вищого спеціалізованого суду № 580/2022/13-ц від 18.11.2015 року про зупинення виконавчого провадження. Державним виконавцем 03.12.2015 року було винесено постанову про зупинення виконавчого провадження на підставі п. 6 ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», копії якої були направлені сторонам 03.12.2015 року.

04.05.2016 року ухвалою Вищого спеціалізованого суду № 580/2022/13-ц від 08.02.2016 року поновлено виконавче провадження. 12.05.2016 року винесена постанова про поновлення виконавчого провадження на підставі ч. 5 ст. 39 Закону України «Про виконавче провадження», копії якої були направлені сторонам 12.05.2016 року.

За період з 03.11.2015 року по сьогоднішній день Лебединською РО УТМР на користь ОСОБА_2 сплачено лише 1236 грн. 36 коп., інших заходів, направлених на погашення заборгованості , не вжито. Таким чином керівник Лебединської РО УТМР ухиляється від виконання рішення суду про стягнення коштів , тому державний виконавець звернувся до суду з вищевказаним поданням.

Вивчивши матеріали та оцінивши докази в їх сукупності, судом встановлено наступне:

На підставі рішення Лебединського районного суду Сумської області від 28.10.2015 року (по рішенню апеляційного суду Сумської області) з Лебединської районної організації Українського товариства мисливців і рибалок на користь з ОСОБА_2 стягнуто середній заробіток за час вимушеного прогулу в сумі 36432 грн. 36 коп. з відрахуванням вказаної суми податку з доходів фізичних осіб та єдиного внеску на загальнообовязкове державне соціальне страхування, передбачених діючим законодавством. За вищевказаним судовим рішенням Лебединським районним судом Сумської області 20.07.2015 року видано виконавчий лист № 580/2022/13-ц.

03.11.2015 року відкрито виконавче провадження за виконавчим листом № 580/2022/13-ц. Копії постанови були направлені сторонам виконавчого провадження, але відомості про вручення боржникові відсутні.

Порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України регулюється Законом України від 21.01.1994 року "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України".

Відповідно до положень ст. 6 вказаного Закону, громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта, або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Пункт 18 ст. 11 Закону України "Про виконавче провадження" визначає, що у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, державний виконавець звертається до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

З врахуванням викладеного, суд дійшов висновку, що вирішення питання про обмеження у виїзді за межі України можливе за поданням державного виконавця у зв'язку з ухиленням боржника від виконання судового рішення, рішення іншого органу (посадової особи), яке полягає у навмисному чи іншому свідомому невиконанні зазначених обов'язків.

Відповідно до статті 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п.7 постанови №5 від 30.03.2012 року роз'яснив, що відповідно до статті 33 Конституції України свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишити територію України можуть бути обмежені лише законом. Питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України вирішується при виконанні судових рішень у порядку, передбаченому статтею 11 Закону України „Про виконавче провадження" та статтею 377-1 ЦПК, зокрема в разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання.

Закон України «Про порядок виїзду з України і в'їздув Україну громадян України» від 21січня 1994 року регулює порядок здійснення права громадян України на виїзд з України і в'їзд в Україну, порядок оформлення документів для зарубіжних поїздок, визначає випадки тимчасового обмеження права громадян на виїзд з України і встановлює порядок розв'язання спорів у цій сфері.

Так, пунктом 5 частини 1 статті 6 вказаного Закону встановлено, що ухилення громадянином від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, є підставою для тимчасового обмеження у праві виїзду за кордон - до виконання зобов'язань.

Відповідно п.18 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобовязань за рішенням.

В той же час, відповідно до статті 2 протоколу № 4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікованого Законом України від 11 вересня 1997 року) та статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" в демократичному суспільстві заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами.

Як вбачається з вище наведеного, законодавством встановлено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявності факту невиконання зобовязань, а при ухиленні боржника від їх виконання. Право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Із матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у відділі державної виконавчої служби є вищевказаний виконавчий лист. На підтвердження невиконання боржником своїх зобов`язань, виконавчою службою представлено постанову про відкриття виконавчого провадження від 03.11.2015 року, в якій боржнику надано строк для добровільного виконання виконавчого документа до 10.11.2015 року. В ході проведення виконавчих дій державним виконавцем направлено запити до реєстраційно-облікових установ для виявлення майна боржника. Згідно отриманих відомостей рухоме та нерухоме майно за боржником не зареєстровано, у боржника відсутні джерела отримання доходу та відкриті рахунки в установах банку.

Будь-яких доказів, які б підтверджували ухилення його від виконання зобов'язань державною виконавчою службою не надано.

В поданні відсутні будь-які обґрунтування того, що боржник ухиляється від виконання зобов'язань, а лише робиться посилання на сам факт наявності у останнього невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань.

В порушення вимог ч.1 ст.60 ЦПК України державним виконавцем не надано суду належних та допустимих доказів, які свідчили б про те, що ОСОБА_1 ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судом, а відтак відсутні правові підстави для обмеження його конституційного права вільно залишати територію України.

Факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження. Згідно з приписів ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 377-1 ЦПК України подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України розглядається судом негайно без виклику чи повідомлення сторін та інших заінтересованих осіб за участю державного виконавця.

Враховуючи це, саме державний виконавець має доказувати ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань.

Жодних доказів, які б підтверджували факт ухилення боржника ОСОБА_1 від виконання зобовязань, покладених на нього судовими рішеннями, а саме того, що він, маючи змогу виконати зобов'язання щодо сплати боргу у повному обсязі або частково, не робить цього без поважних причин, державним виконавцем суду не надано.

Стаття 313 ЦК України зазначає, що фізична особа має право на свободу пересування.

Фізична особа, яка досягла шістнадцятирічного віку, має право на вільний самостійний виїзд за межі України. Фізична особа може бути обмежена у здійсненні права на пересування лише у випадках, встановлених законом.

За встановлених обставин при відсутності в матеріалах справи беззаперечних доказів, які підтверджували б надіслання керівнику Лебединської РО УТМР - ОСОБА_1 вимоги про добровільне виконання зобов'язань та докази одержання ним усіх документів, що виносились у процесі виконання виконавчого провадження, як і доказів того, що останній ухиляється від виконання зобов'язань, підстав для задоволення подання немає.

На підставі викладеного, керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

У задоволенні подання відділу державної виконавчої служби Лебединського міськрайонного відділу державної виконавчої служби управління юстиції про тимчасове обмеження боржника без вилучення паспортних документів - ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України,- відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Сумської області через Лебединський районний суд Сумської області протягом 5-ти днів з дня отримання її копії.

Суддя: А.О. Гура