У Х В А Л А

17 жовтня 2016 року м. Київ
Колегія суддів Судової палати у цивільних справах

Верховного Суду України в складі:

Романюка Я.М., Охрімчук Л.І.,Сімоненко В.М.,
розглянувши заяву ОСОБА_4 про перегляд ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року у справі за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа - Національний банк України, про визнання кредитного договору недійсним,

встановила:

Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 5 червня 2014 року позов позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» (далі - ПАТ «Банк Форум») задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 083 026 грн 16 коп.

У задоволенні зустрічного позову ОСОБА_5 відмовлено.

Рішенням апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року рішення суду першої інстанції в частині вирішення зустрічних позовних вимог

ОСОБА_5 скасовано та ухвалено в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову з інших підстав.

У іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 14 березня 2016 року апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення суду першої інстанції повернуто особі, яка подала апеляційну скаргу.

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року постановлено відмовити

ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження на ухвалу апеляційного суду.

У поданій до Верховного Суду України заяві ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу касаційного суду та направити справу на розгляд до суду касаційної інстанції, посилаючись на неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм матеріального права, та неоднакове застосування судом касаційної інстанції одних і тих самих норм процесуального права - при оскарженні судового рішення, яке перешкоджає подальшому провадженню у справі або яке прийнято з порушенням правил підсудності або встановленої законом компетенції судів щодо розгляду цивільних справ, а саме частини першої статті 203, частин першої, другої статті 215, пункту першого частини другої статті 258, частин третьої, четвертої статті 267 ЦК України, частини другої статті 6, статей 10, 12 ЦПК України.

Перевіривши доводи заяви, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України дійшла висновку про те, що у допуску справи до провадження необхідно відмовити.

Постановляючи ухвалу про повернення апеляційної скарги ОСОБА_4 на рішення Дарницького районного суду м. Києва від 5 червня 2014 року, апеляційний суд, з висновками якого погодився суд касаційної інстанції, виходив з того, що відповідно до приписів частини першої статті 292 ЦПК України особи, які не брали участі у справі, мають право на апеляційне оскарження лише за умови, якщо суд вирішив питання про їх права та обов'язки. Посилання ОСОБА_4 на те, що судом було порушено її право на захист своєї власності є безпідставними, оскільки предметом даного позову є стягнення заборгованості з позичальника ОСОБА_5 за кредитним договором, за яким ОСОБА_4 не була стороною. При цьому, розглядаючи зазначену справу, суд не вирішував питання про накладення арешту на майно ОСОБА_4 або про звернення стягнення на нього у рахунок погашення заборгованості, а тому оскаржуваним рішенням місцевого суду права та обов'язки ОСОБА_4 не вирішувались, у зв'язку з чим апеляційна скарга підлягає поверненню.

У наданій для порівняння ухвалі Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 25 листопада 2015 року, постановленій у цій же справі, суд касаційної інстанції відхилив касаційну скаргу ОСОБА_6, а рішення Дарницького районного суду м. Києва

від 5 червня 2014 року та рішення апеляційного суду м. Києва від 19 серпня 2015 року залишив без змін. При цьому суд касаційної інстанції погодився з висновками судів попередніх інстанцій про те, що з урахуванням норм статей 1048, 1050, 1052 ЦК України позовні вимоги банку про стягнення заборгованості за кредитним договором є обґрунтованими та підлягають задоволенню, оскільки позичальник ОСОБА_5 свої грошові зобов'язання за кредитним договором належним чином не виконала, заборгованість в добровільному порядку не повернула. Суд касаційної інстанції також погодився з висновком апеляційного суд про відмову в задоволенні зустрічного позову, оскільки надання та одержання кредиту в іноземній валюті, сплата процентів за таким кредитом не потребують наявності індивідуальної ліцензії на використання іноземної валюти на території України як засобу платежу у жодної зі сторін кредитного договору, а тому посилання ОСОБА_5 на те, що кредитний договір укладено з порушенням Закону України «Про захист прав споживачів» є безпідставним.

Порівняння вищенаведених судових рішень із судовим рішенням, про перегляд якого подано заяву, не дає підстав для висновку про те, що судами касаційної інстанції при розгляді двох чи більше справ за тотожних предмета спору, підстав позову та за аналогічних обставин і однакового регулювання нормами матеріального та процесуального права спірних правовідносин дійшли протилежних висновків щодо заявлених позовних вимог.

Керуючись статтею 356, 360 ЦПК України, колегія суддів Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України

у х в а л и л а:

У допуску до провадження Верховного Суду України справи за позовом публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором та за зустрічним позовом ОСОБА_5 до публічного акціонерного товариства «Банк Форум», третя особа - Національний банк України, про визнання кредитного договору недійсним за заявою ОСОБА_4 про перегляд Верховним Судом України ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 квітня 2016 року відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: Я.М. Романюк

Л.І. Охрімчук

В.М. Сімоненко