У х в а л а

і м е н е м у к р а ї н и

06 липня 2016 року м. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і

кримінальних справ у складі:

головуючого Остапчука Д.О.,

суддів: Колодійчука В.М., Попович О.В.,

МостовоїГ.І., Савченко В.О.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про визнання майна спільним сумісним майном подружжя, про поділ незавершеного будівництвом житлового будинку та земельної ділянки; за зустрічним позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про поділ майна подружжя, за касаційною скаргою ОСОБА_3 на рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року та рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року,

в с т а н о в и л а:

14 липня 2014 року ОСОБА_3 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_4, у якому просив визнати майно спільною сумісною власністю подружжя та про поділ земельної ділянки та незавершеного будівництвом житлового будинку.

Зазначав, що з ОСОБА_4 перебував у зареєстрованому шлюбі з 04 листопада 1995 року. Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 30 січня 2014 року шлюб розірваний.

Перебуваючи у шлюбі сторони за спільні кошти купили незавершений будівництвом житловий будинок з готовністю 68%, надвірні господарчі і побутові будівлі та споруди - добудована веранда літ. «а», гараж з оглядовою ямою літ. «Б», льох під гаражем літ. «пг», сарай літ. «В», та літ. «Г», паркани № 1 та № 3, брама № 2 та водогін № 4, що розташовані за адресою: АДРЕСА_1.

ОСОБА_4 у період шлюбу приватизувала земельну ділянку площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться вищезазначеною адресою.

Оскільки спірний будинок є спільним сумісним майном подружжя, позивач просив в порядку частини 1 та 2 статті 60 СК України визнати будинок спільною сумісною власністю подружжя, визнати за ОСОБА_3 право на Ѕ частку спірного будинку

Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 57 СК України визнати за ОСОБА_3 право власності на Ѕ частину земельної ділянки, площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, оскільки вона була придбана у шлюбі.

04 серпня 2014 року ОСОБА_4 подала зустрічний позов до ОСОБА_3, третя особа - ОСОБА_5, про поділ майна подружжя. Просила визнати спільне майно подружжя та визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Skoda Octavia Tour», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 17 000 доларів США, що на час подання зустрічного позову складає 204 000 грн, оформлений на праві власності на ОСОБА_3 та знаходиться у нього в постійному користуванні, визнати за ОСОБА_4 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1.

Рішенням Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року позов ОСОБА_3 та зустрічний позов ОСОБА_6 задоволено частково.

Визнано за ОСОБА_3 та ОСОБА_4 по Ѕ частки права спільної часткової власності на земельну ділянку площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_3 з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 ј частку , а за ОСОБА_4 ѕ частки права спільної часткової власності на незавершений житловий будинок, що розташований за адресою: АДРЕСА_1.

Визнано за ОСОБА_3 ј частку , а за ОСОБА_4 ѕ частки права спільної часткової власності на земельну ділянку, що розташована за адресою: АДРЕСА_1.

В решті позовних вимог та зустрічного позову відмовлено. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Запорізької області від 16 рудня 2015 року рішення Вільнянського районного суду Запорізької області від 08 липня 2015 року змінено.

Визнано право власності за на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1 та на земельну ділянку площею 0,01166 га кадастровий номер НОМЕР_2 з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель та споруд, що розташована по АДРЕСА_1 за ОСОБА_3 на Ѕ частку будинку та на Ѕ частку земельної ділянки; за ОСОБА_4 право власності на Ѕ частку зазначеного будинку та Ѕ частку земельної ділянки.

Стягнуто з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_4 60 000 грн компенсації за автомобіль.

В іншій частині рішення суду першої інстанції залишено без змін.

У касаційній скарзі ОСОБА_3, посилаючись на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права та неправильне застосування норми матеріального права, просить скасувати рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року в частині:

- стягнення з нього на користь ОСОБА_4 60 000 грн компенсації за автомобіль «SkodaOctavia Tour», номерний знак НОМЕР_1, в частині включення до складу спірного незавершеного будівництвом житлового будинку об'єктів самочинного будівництва літ. Д, літ. Ж збудованих у 2014 році, ухвалити в цій частині нове рішення про відмову в задоволенні позову;

- поділу земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_4, розташована за адресою: АДРЕСА_2; земельної ділянки площею 0,1000 га, кадастровий номер НОМЕР_5, розташована за адресою: АДРЕСА_2. Ухвалити в цій частині нове рішення про їх поділ в рівних частках.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи касаційної скарги, ознайомившись із запереченнями на касаційну скаргу, перевіривши матеріалам справи, колегія суддів дійшла висновку, що касаційна скарга підлягає задоволенню частково.

Згідно з частиною 2 статті 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або (та) вважати доведеними обставини, що не були встановлені і рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Касаційний суд перевіряє законність судових рішень лише в межах позовних вимог, заявлених у суді першої інстанції і не обмежений доводами касаційної скарги, якщо під час розгляду справи буде виявлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування судового рішення (стаття 335 ЦПК України).

Відповідно до вимог ст. ст. 212, 213, 214 ЦПК України рішення суду повинно бути законним та обґрунтованим. При ухваленні рішення суд зобов'язаний прийняти рішення, зокрема, щодо: наявності обставин (фактів), якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, та навести докази на їх підтвердження; наявності інших фактичних даних, які мають значення для вирішення справи; правовідносин, зумовлених встановленими фактами. У рішенні суду обов'язково повинні бути зазначені та встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини.

Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (частина 1 статті 11 ЦПК України).

Згідно із ч. 3 ст. 10 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог ст. ст. 57-60 ЦПК України.

Переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не звернув увагу, що суд першої інстанції вийшов за межі позовних вимог, зокрема, в позові ОСОБА_3 мова йде про земельну ділянку площею 0,1166 га, кадастровий номер НОМЕР_2, що розташована за адресою: АДРЕСА_1, а в рішенні суду першої інстанції вирішено спір по земельній ділянці площею 0,10 га, кадастровий номер НОМЕР_3, що розташована за адресою: АДРЕСА_3, яка з позові не була зазначена

У зустрічному позові ОСОБА_4 просила поділити спільне сумісне майно подружжя, а саме, визнати за ОСОБА_3 право власності на автомобіль «Skoda Octavia Tour», номерний знак НОМЕР_1, вартістю 17 000 доларів США, що на час подання зустрічного позову складає 204 000 грн, оформлений на праві власності на ОСОБА_3 та знаходиться у нього в постійному користуванні та визнати за ОСОБА_4 право власності на незавершений будівництвом житловий будинок АДРЕСА_1, при цьому визнання спільним майном земельної ділянки та не ставила.

Таким чином, переглядаючи справу в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції не встановив фактичних обставин справи, від яких залежить її правильне вирішення, не звернув увагу на предмет основного та зустрічного позову, не звернув увагу на предмет позову щодо земельної ділянки, що призвело до неправильного вирішення спору.

Отже, ухвалене у справі судове рішення суду апеляційної інстанції підлягає скасуванню з направленням справи на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Керуючись ст. ст. 336, 338 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення апеляційного суду Запорізької області від 16 грудня 2015 року скасувати, справу передати на новий розгляд до суду апеляційної інстанції.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий Д.О. Остапчук

Судді: В.М. Колодійчук

Г.І.Мостова

О.В.Попович

В.О.Савченко