АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/1287/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 19, 23 ОСОБА_1
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоОСОБА_2
суддівОСОБА_3, ОСОБА_4
при секретаріОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_6 на рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки,

в с т а н о в и л а :

У березні 2015 року СТОВ «Прогрес» звернулося до суду з вищевказаним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка, площею 2,8058 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

02.12.2009 року між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди вказаної земельної ділянки строком на п'ять років, починаючи від дня його державної реєстрації, яка була здійснена 18 травня 2010 року, терміном дії до 31грудня 2014 року.

Пунктом 8 договору передбачено переважне право орендаря на поновлення строку дії договору на новий строк.

Для здійснення ротації основної сівозміни СТОВ «Прогрес» було здійснено мульчування, дискування, внесення безводного аміаку, оранка вищевказаної земельної ділянки.

30.06.2014 року ОСОБА_6 надіслав СТОВ «Прогрес» повідомлення про те, що він не має наміру продовжувати термін дії договору на свій земельний пай площею 2,8058 у звязку з тим, що буде обробляти дану земельну ділянку самостійно.

У лютому 2015 року СТОВ «Прогрес» звернулося до ОСОБА_6 з пропозицією укласти додаткову угоду, однак відповідач відмовився від продовження договору, тому позивачем було направлено вимогу про відшкодування витрат на підготовку земельної ділянки. Оскільки відповідач заперечує проти сплати даних коштів, то це вказує на продовження попередніх договірних відносин.

Просив суд визнати за СТОВ «Прогрес» право на поновлення і продовження терміну дії договору оренди землі від 02.12.2009 року, укладеного між ОСОБА_6 та СТОВ «Прогрес» з питання строкового платного користування земельною ділянкою площею 2,8058 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області, на той же час - 5-річний термін і на тих же умовах. Визнати поновленим і продовженим термін дії договору оренди землі від 02.12.2009 року. Визнати укладеною додаткову угоду від 02.02.2015 року до договору оренди землі від 02.12.2009 року на той же 5-ти річний термін і на тих же умовах. Зобовязати ОСОБА_6 підписати (укласти) і зареєструвати у встановленому порядку додаткову угоду від 02.02.2015 року до договору оренди землі від 02.12.2009 року між орендарем СТОВ «Прогрес» та орендодавцем ОСОБА_6

12 травня 2015 року представник СТОВ «Прогрес» ОСОБА_7 подала до суду заяву про збільшення позовних вимог, остаточно просила, окрім заявлених раніше вимог, стягнути з відповідача на користь позивача суму матеріальних збитків в розмірі 22 278,71 грн., а також упущену вигоду в сумі 66 404,45 грн.

Рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року позов СТОВ «Прогрес» задоволено частково. Ухвалено стягнути з ОСОБА_6 на користь СТОВ «Прогрес» матеріальні збитки на загальну суму 22 278,71 грн. В частині стягнення із ОСОБА_6 упущеної вигоди в сумі 66 404,45 грн. відмовлено. Відмовлено СТОВ «Прогрес» у поновленні договору оренди земельної ділянки та визнання укладеною додаткової угоди від 02.02.2015 року до договору оренди земельної ділянки від 02.12.2009 року із ОСОБА_6 внаслідок недоведеності. Ухвалено стягнути із ОСОБА_6 на користь СТОВ «Прогрес» судові витрати в сумі 221,75 грн.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6, вважаючи, що рішення судом ухвалене з порушенням норм процесуального права, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи, недоведеністю обставин, що мають значення для справи, які суд вважає встановленими, просить його скасувати в частині стягнення з нього матеріальних збитків на загальну суму 22 278,71 грн. та судового збору в сумі 221,75 грн. та ухвалити в цій частині нове рішення, яким в задоволенні позовних вимог відмовити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення осіб, які з'явилися у судове засідання, вивчивши та обговоривши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених в суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Зазначеним вимогам закону ухвалене судове рішення не відповідає виходячи з наступного.

Ухвалюючи рішення про задоволення позовних вимог СТОВ «Прогрес» в частині стягнення з відповідача 22 278,71 грн. матеріальних збитків, суд першої інстанції, виходив з того, що земельна ділянка, загальною площею 2,8058 га, що належить відповідачу на час дії договору та до 08.09.2015 року не була визначена в натурі та не передані фактично межові знаки на зберігання власнику земельної ділянки, а використовувалася СТОВ «Прогрес» в загальному масиві із земельними ділянками інших власників, а також із тієї обставини, що знищення посівів було на площі 3,3079 га, що є значно більшою, ніж належна йому земельна ділянка (2,8058 га).

Однак, колегія суддів з такими висновками суду першої інстанції погодитися не може виходячи з наступного.

Діючим законодавством визначено, що відносини, пов'язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо.

Так, відповідно до положень ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом та має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним.

Із матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_6 на праві власності належить земельна ділянка, площею 2,8058 га для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована в адміністративних межах Богуславецької сільської ради Золотоніського району Черкаської області.

02.12.2009 року між СТОВ «Прогрес» та ОСОБА_6 був укладений договір оренди вищевказаної земельної ділянки строком на п'ять років, починаючи від дня його державної реєстрації, яка була здійснена 18 травня 2010 року, терміном дії до 31грудня 2014 року (а.с. 15-16).

Відповідно до п. 8 договору, термін дії договору до 31 грудня 2014 року. Після закінчення терміну дії договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше, ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію.

30 червня 2014 року ОСОБА_6 направив повідомлення СТОВ «Прогрес» про те, що не має наміру продовжувати договір оренди землі площею 2,8058 га. у звязку з тим, що має намір сам обробляти вказану земельну ділянку (а.с.21).

23 березня 2015 року СТОВ «Прогрес» направив довідку розрахунок про виплату орендної плати за земельну частку (пай) ОСОБА_6В за 2010 рік в сумі 1580,92 грн., за 2011 рік в сумі 2032,60 грн., за 2012 рік в сумі 3569,25 грн., за 2013 рік -3965,84 грн., за 2014 рік 4362,42 грн. (а.с. 20).

Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 3 ЦК України серед загальних засад цивільного законодавства є свобода договору, яка означає, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагентів та визначенні умов договору, тощо (ст. ст. 6, 627 ЦК України).

Відповідно до ст. 12 ЦК України особа здійснює свої цивільні права вільно, на власний розсуд.

Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України.

Згідно з частиною другою статті 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом.

Відповідно до ч.1 ст.626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов'язків.

В статті 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі це договір, за яким орендодавець зобовязаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобовязаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.

Відповідно до ст. 93 Земельного кодексу України право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності.

Частиною 1 ст.638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.

Частиною четвертою статті 124 Земельного кодексу України (далі - ЗК України) передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем.

За частиною другою статті 792 ЦК України - відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються законом, зокрема ЗК України, Законом України "Про оренду землі".

ОСОБА_6 у своїй апеляційній скарзі оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині стягнення з нього матеріальних збитків на загальну суму 22 278,71 грн.

Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції в цій частині є помилковим, а вимоги СТОВ «Прогрес» про стягнення з відповідача на користь товариства суми матеріальних збитків на загальну суму в розмірі 22 278,71 грн. не підлягають до задоволення, оскільки надані позивачем докази щодо вказаних вимог, не містять даних щодо зазначених збитків та не підтверджують їх розмір як щодо витрат на підготовку земельної ділянки так і щодо суми упущеної вигоди, тобто, не є належними та переконливими.

Крім того, відшкодування таких витрат по закінченню дії договору оренди землі не передбачено ні законом, ні самим договором.

Відповідно до положень ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір.

Статтею 10 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

Виходячи з доказів наданих позивачем, роботи проведені по підготовці земельної ділянки були спрямовані на поліпшення стану даної земельної ділянки, тому відповідно до вимог п.23-24 договору оренди їх вартість не підлягає до відшкодування і цих висновків при розгляді справи апеляційним судом СТОВ «Прогрес» не спростував.

Згідно з пунктом 2 частини 2 статті 22 Цивільного кодексу України збитками є доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода).

За змістом статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків необхідною є наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв'язку між протиправною поведінкою боржника та збитками, вини. За відсутності хоча б одного із цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що вбачається відсутність в діях відповідача протиправної поведінки та правомірність використання своєї земельної ділянки після припинення дії договору оренди і відповідно відсутність правових підстав на її використання у СТОВ «Прогрес», а тому суд першої інстанції дійшов до помилкового висновку задовольняючи вимоги в цій частині стягнувши на загальну суму 22 278,71 грн. матеріальних збитків, а тому рішення суду в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в цій частині.

Враховуючи вищевикладене колегія суддів вважає, що оскаржуване рішення судом першої інстанції в частині стягнення матеріальних збитків на загальну суму 22 278,71 грн. ухвалене з порушенням норм матеріального та процесуального права, що відповідно до вимог ст. 309 ЦПК України є обовязковою підставою для скасування рішення суду і ухвалення нового рішення, а тому рішення суду першої інстанції в цій частині підлягає скасуванню з ухваленням по справі нового рішення про відмову в задоволенні позовних вимог.

У звязку із зазначеним до скасування підлягає рішення суду першої інстанції в частині стягнення з відповідача судових витрат, що не суперечить положенням ст. 88 ЦПК України.

Керуючись ст.ст. 303, 304, 307,309, 313, 314, 316, 317 ЦПК України, колегія суддів ,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 - задовольнити.

Рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 29 березня 2016 року у справі за позовом сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» до ОСОБА_6 про поновлення договору оренди земельної ділянки в частині стягнення з ОСОБА_6 на користь сільськогосподарського товариства з обмеженою відповідальністю «Прогрес» матеріальних збитків на суму 22 278,71 грн. та судових витрат в сумі 221,75 грн. скасувати.

Ухвалити в цій частині нове рішення, яким сільськогосподарському товариству з обмеженою відповідальністю «Прогрес» в задоволенні позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_6 матеріальних збитків на загальну суму 22 278,71 грн. відмовити.

В іншій частині рішення суду залишити без змін.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене у касаційному порядку до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ на протязі двадцяти днів з дня набрання ним законної сили.

Головуючий :

Судді :