Єдиний унікальний номер 243/7514/16-ц
Провадження номер 2/243/3788/2016
РІШЕННЯ

І м е н е м У к р а ї н и

«08» листопада 2016 року м. Слов'янськ

Слов'янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючого судді Чемодуровій Н.О.,

при секретарі Жмарьові П.Б.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, -

ВСТАНОВИВ:

12 вересня 2016 року ОСОБА_1 звернулася до Слов'янського міськрайонного суду Донецької області з позовом до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної події. Мотивуючи свої вимоги тим, що їй на праві власності належить транспортний засіб легковий пасажирський FIAT SCUDO, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1. 15 березня 2016 року о 09 годині 10 хвилин в м.Словянську на перехресті вул.Шовковична та Центральна, під час дорожнього руху відбулася дорожньо-транспортна пригода, внаслідок якої належний їй автомобіль отримав механічні пошкодження, що були завдані внаслідок зіткнення з автомобілем НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_2 Причиною даної ДТП виявилося порушення з боку водія ОСОБА_2 п.16.11 Правил Дорожнього Руху України.

Постановою судді Словянського міськрайонного суду від 06 квітня 2016 року, прийнятою по справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_2 за ст.124 КУпАП, його визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за наслідками скоєння ДТП 15 березня 2016 року. Цивільна відповідальність власників наземних транспортних засобів, на PEUGEOT PARTNER державний номерний знак НОМЕР_3 була застрахована Страховою компанією «ОСОБА_3 СЕВЕРНЫЙ», про що страховою компанією було видано відповідний поліс обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів серії АЕ/5714183, чинний з 22 січня 2016 року по 21 січня 2017 року. Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 28 березня 2016 року за №54/16, проведеного за наслідками її приватного звернення до експерта, вартість матеріальної шкоди завданої їй як власнику автомобіля внаслідок ДТП складає 72 020 грн. 85 коп. Страховою компанією «ОСОБА_3 СЕВЕРНЫЙ» їй було виплачене страхове відшкодування в повному розмірі ліміту відповідальності страховика в сумі 49 500 грн. за мінусом франшизи 500 грн. Таким чином, їй залишилася невідшкодована шкода 22 520 грн. 85 коп., яка підлягає стягненню із заподіювача шкоди ОСОБА_2 Крім того, вважає, що пошкодженням належного їй майна внаслідок ДТП, їй було завдано моральної шкоди, оскільки вона зазнала стресу та перенесла душевні хвилювання, від неї вимагалося додаткових зусиль для здійснення дій направлених на відновлювальний належного їй автомобілю. Вона витрачала час на звернення до страхової компанії з заявами про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування. Була вимушена звертатися до експерта авто-товарознавця, до ОСОБА_2 з вимогою про добровільну сплату їй різниці між розміром заподіяної шкоди та сплаченою страховою компанією сумою для проведення відновлювального ремонту. Вона витрачала час для звернення за юридичною допомогою до адвоката та несла додаткові витрати по сплаті його послуг. Моральну шкоду, завдану її оцінює у 5 000 грн.

Просила стягнути на свою користь з ОСОБА_2 матеріальну шкоду, завдану ДТП у розмірі 22 020 грн. 85 коп., франшизу у розмірі 500 грн. 00 коп. та моральну шкоду, завдану ДТП у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а всього 27 520 грн. 85 коп. Також просила стягнути понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та витрат повязаних з розглядом справи, а саме: 132 грн. 00 коп. витрати повязані з проведенням огляду доказів за місцем їх знаходження; 650 грн. 00 коп. витрати, повязані із залученням спеціаліста; 2000 грн. 00 коп. витрати на правову допомогу, а всього 3 333 грн. 20 коп.

Позивач ОСОБА_1 у судове засідання не з'явилася, про дату, час та місце розгляду заяви була повідомлена належним чином. Надала до суду заяву, де просила розглянути справу без її участі, свої вимоги просила задовольнити у повному обсязі (а.с.33).

Представник позивача ОСОБА_4, який діє на підставі договору про надання правової допомоги від 15 березня 2016 року (а.с.26), у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні, надав пояснення аналогічні викладеним у позовній заяві, просив позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.

Відповідач ОСОБА_2, у судове засідання не з'явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином (а.с.33). Будучи присутнім в попередньому судовому засіданні позов визнав повністю, не заперечував проти його задоволення.

Суд, заслухавши пояснення представника позивача, відповідача, дослідивши подані документи, всебічно і повно зясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду спору по суті, встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини.

Постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року ОСОБА_2 був визнаний винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КупАП та призначено йому адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. 00 коп. (а.с.6).

Як вбачається з Висновку авто-товарознавчого дослідження №54/16 від 28 березня 2016 року матеріальна шкода завдана ОСОБА_1 як власнику транспортного засобу легковий пасажирський FIAT SCUDO, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, внаслідок ДТП складає 72 020 грн. 85 коп. (а.с. 11-16).

Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу легковий пасажирський FIAT SCUDO, 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, належить позивачу -ОСОБА_1 (а.с.33).

Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля PEUGEOT Partner, державний номерний знак НОМЕР_3, як власника наземного транспорту, була застрахована СК «ОСОБА_3 СЕВЕРНИЙ», про що підприємством було видано відповідний поліс обов'язкового страхування власників наземних транспортних засобів серії №АЕ/5714183, дійсний з 22 січня 2016 року по 27 січня 2017 року, включно (а.с.7).

При розгляді заявленого по справі цивільного позову суд застосовує положення Закону України «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» N1961-IV (далі - Закону) в редакції, чинній з 09 грудня 2015 року, тобто на час виникнення правовідносин.

Відповідно до ст.6 Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров'ю та/або майну потерпілому.

З п.9.2 ст.9 Закону N1961-IV вбачається, що розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого.

Згідно з п.22.1 ст. 22 Закону при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті ДТП життю, здоровю та майну третьої особи.

Шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода повязана з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу (п.28.1 ст.28 Закону N1961-IV).

З ст.29 «Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» вбачається, що у звязку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, повязані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого в порядку, встановленому законодавством.

Згідно з розясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 р. № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (далі Постанова №6), при стягненні на користь потерпілого вартості пошкодженого майна враховується зношеність пошкодженого майна. Розрахунок зношеності проводиться відповідно до Методики товарознавчої експертизи та оцінки дорожніх транспортних засобів, затвердженою наказом Міністерства юстиції України та Фондом державного майна України від 24 листопада 2003 р. № 142/5/2092 (зареєстровано у Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 р. за № 1074/8395).

Крім того, згідно з Положенням про порядок та умови проведення обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 28 вересня 1996 р. № 1175, страхувальником відшкодовується третій особі завдана внаслідок пошкодження транспортного засобу саме пряма шкода, в якій враховується вартість пошкоджених деталей транспортного засобу на момент ДТП, а саме з урахуванням фізичного зношення транспортного засобу, а не вартість нових деталей.

З наведених вище відомостей висновку експертного автотоварознавчого дослідження №454/16 від 28 березня 2016 року вбачається, що вартість матеріальної шкоди, спричиненої володільцю автомобіля НОМЕР_4 на час проведення автотоварознавчого дослідження, складає 72 020,85 грн.

Розрахунок вартості матеріальної шкоди, спричиненої власнику автомобіля НОМЕР_5 проведений за формулою: Свр = Ср+См+Сс х (1-Ез), де

Ср-вартість ремонтних робіт= 4026 грн. 25 коп.;

См-вартість витрачених матеріалів=8878 грн. 38 коп.;

Сс-вартість замінених деталів, вузлів, агрегатів 86935 грн. 63 коп.;

Розрахунок коефіцієнту зношеності (Ез) становить 0,32%,

Свр (вартість ремонтних робіт з урахуванням зносу)=Ср+См+Ссх(1-Ез)= 4026,25+8878,38+8695,63 х (1-0,32)=72020 грн. 85 коп.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказів, які б спростовували розмір шкоди, заподіяної позивачу внаслідок ДТП, який зазначений у Висновку №54/16 авто-товарознавчого дослідження від 28 березня 2016 року відповідач суду не надав.

З пояснень позивача ОСОБА_1, які викладені у позовній заяві вбачається, що їй СК «ОСОБА_3 СЕВЕРНИЙ», за полісом № АЕ/5714183 здійснило виплату страхового відшкодування внаслідок заподіяної їй шкоди у ДТП в повному розмірі ліміту відповідальності страховика в сумі 49 500,00 гривень за мінусом франшизи (500,00 гривень).

Відповідно до полісу №АЕ/5714183 обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, цивільно-правову відповідальність ОСОБА_2, водія автомобіля PEUGEOT PARTHNER з державним номерним знаком АН 0499 ІК, застраховано у СК «ОСОБА_3 СЕВЕРНИЙ». Забезпечувальним транспортним засобом за вказаним договором є автомобіль PEUGEOT Partner, державний номерний знак НОМЕР_3. Страхова сума за шкоду, заподіяну майну потерпілого складає 50000,00 грн. Розмір франшизи становить 500,00 грн. (а.с.7).

З ч.2 ст.1187 ЦК України вбачається, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов'язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

Також, як роз'яснив Пленум Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в п. 14 своєї Постанови № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» при визначенні розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід враховувати положення статті 1192 ЦК. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов'язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі.

Відповідно до п.12.1 ст.12 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту.

Згідно зі ст. 37.5 Закону, страхувальником або особою, відповідальність якої застрахована, потерпілому має бути компенсована сума франшизи у повному обсязі одночасно з виплатою страховиком страхового відшкодування.

В судовому засіданні з достовірністю встановлено, що майнова шкода позивачу спричинена саме протиправними діями відповідача, що підтверджується також постановою Слов'янського міськрайонного суду Донецької області від 06 квітня 2016 року, а тому спричинена позивачу шкода підлягає задоволенню в повному обсязі.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне стягнути з ОСОБА_2 на користь позивача ОСОБА_1, відшкодування матеріальної шкоди у розмірі 22 020,85 грн., франшизу у розмірі 500,00 грн, а всього 22520,85 грн. (72 020,85-49 500,00= 22 520,85 грн.).

Також, позивач просить стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду завдану ДТП у розмірі 5000,00 грн., понесені по справі судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 551,20 грн., витрати пов'язані з відправленням телеграми відповідачу у розмірі 132,00 грн., витрати пов'язані із залученням спеціаліста у розмірі 650,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2000,00 грн.

Розвязуючи вимоги позивача про стягнення на її користь спричиненої моральної шкоди, суд виходив з наступного.

Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Моральна шкода полягає:

1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров'я;

2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім'ї чи близьких родичів;

3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна;

4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи.

Обґрунтовуючи вимоги про наявність факту спричинення та розміру моральної шкоди, позивач ОСОБА_1, у позовній заяві зазначила, що в результаті ДТП, що мало місце 15 березня 2016 року, вона зазнала стресу та перенесла душевні хвилювання, від неї вимагалося додаткових зусиль для здійснення дій направлених на відновлювальний належного їй автомобілю. Вона витрачала час на звернення до страхової компанії з заявами про настання страхового випадку та про виплату страхового відшкодування. Була вимушена звертатися до експерта авто-товарознавця, до ОСОБА_2 з вимогою про добровільну сплату їй різниці між розміром заподіяної шкоди та сплаченою страховою компанією сумою для проведення відновлювального ремонту. Вона витрачала час для звернення за юридичною допомогою до адвоката та несла додаткові витрати по сплаті його послуг. Моральну шкоду, завдану її оцінює у 5 000 грн.

Відповідачем в порядку статті 60 ЦПК України не надано суду будь-яких доказів неспричинення ОСОБА_1 моральних страждань, внаслідок ДТП.

Приймаючи до уваги встановлені при розгляді справи безспірні обставини: факт ДТП, суд визнає, що ДТП за участю ОСОБА_2 зумовило порушення нормальних життєвих зв'язків позивача, негативно відбилося на її психічному стані, таким чином ОСОБА_1 завдана моральна шкода.

Враховуючи те, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз.

Визнаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь ОСОБА_1, суд приймає до уваги конкретні обставини ДТП та глибину пов'язаних з цим моральних страждань позивача, ступінь вимушеного порушення нормального укладу її життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль.

На підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, суд повинен керуватися засадами розумності, виваженості та справедливості, тому враховуючи вищевказані обставини по справі, суд вважає, що зазначені обставини дають підстави для стягнення на користь ОСОБА_1 моральної шкоди у розмірі 5 000 грн. При цьому суд керується засадами розумності, виваженості, справедливості та враховує стан здоров'я позивача, яке потребує подальшого лікування та бере до уваги повне визнання відповідачем предявленого позову.

Вимога позивача про відшкодування витрат, понесених на оплату автотоварознавчого дослідження підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Згідно ст. 58 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.

Згідно ч. 1 ст. 88 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Вартість експертного автотоврознавчого дослідження відповідно до квитанції до прибуткового касового ордеру №54 від 28 березня 2016 року (а.с.24) склала 650,00 гривень. Таким чином, суму 650,00 грн. позивач сплатила для надання доказів в підтвердження суми позову.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача витрати по проведенню експертного автотоварознавчого дослідження в розмірі 650,00 грн., оскільки будь-яке інше автотоварознавче дослідження під час судового розгляду не проводилось, саме проведене позивачем дослідження не оспорював відповідач, прийняте судом, як доказ.

Вирішуючи питання щодо стягнення на користь позивача витрат повязаних з відправленням телеграми відповідачу ОСОБА_2 у сумі 132,00 грн., суд виходить з наступного. Стаття 79 ЦПК України вичерпним чином визначає види судових витрат, тому на сторони та інших осіб, які беруть участь у справі, не може покладатися обов'язок нести інші витрати, не передбачені законодавством. Суд зазначає, що в контексті вимог ст. 79 ЦПК України витрати повязані з відправленням телеграми відповідачу ОСОБА_2 із сповіщенням його про час та місце проведення огляду експертом автотоварознавцем доказів за місцем їх знаходження, не є витратами, які необхідні для розгляду справи, тому у задоволенні вимог в цій частині слід відмовити.

Розвязуючи вимоги позивача про відшкодування витрат, повязаних з отриманням правової допомоги, суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом

Згідно зі статтею 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах субєктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

Склад та розмір витрат, пов'язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмету доказування по справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання правових послуг та інші), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов'язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки).

Таким чином для визначення розміру компенсації витрат на правову допомогу стороною повинен бути наданий розрахунок із зазначенням часу, який був витрачений на виготовлення документів правового характеру, а також данні щодо фактично понесених і документально підтверджених витрат на правову допомогу.

З матеріалів справи вбачається, що правову допомогу позивачу надавав адвокат ОСОБА_4, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги від 15 березня 2016 року (а.с.26).

З матеріалів справи встановлено, що адвокат ОСОБА_4 приймав участь у судовому засіданні 07 листопада 2016 року 14 хвилин (а.с.34,35).

Згідно Закону України «Про Державний бюджет України на 2016 рік» розмір мінімальної заробітної плати з 1 травня становить 1450,00 гривень, тобто граничний розмір витрат за надання правової допомоги складає 135,33 грн. (1450х40%:60х14 = 135,33 грн.).

Також суд приймає до уваги акт виконаних робіт, відповідно до якого при підготовці до суду позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригодаи адвокатом ОСОБА_4 витрачено 3 години 20 хвилин. Вартість наданих послуг, розрахована відповідно до ст. 1 Закону України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» становить 1933 грн. 32 коп. (а.с.40).

Як вбачається з наданої позивачем квитанції від 15 березня 2016 року (а.с.25) гонорар адвоката ОСОБА_4, сплачений позивачем склав 2000,00 грн.

При вирішенні даного спору, з урахуванням меж заявлених вимог, суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на правову допомогу у сумі 2 000,00 грн., тобто у розмірі, який дійсно був сплачений позивачем, що підтверджується вищевказаною квитанцією.

Стаття 88 ЦПК України встановлює порядок розподіл судових витрат між сторонами, та зазначає, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, а відповідачеві - пропорційно до тієї частини позовних вимог, у задоволенні яких позивачеві відмовлено. На користь позивача належить стягнути понесені судові витрати в розмірі 551,20 грн.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 212, 215, 218, 223, 292, 294, 296 ЦПК, ст.ст.1187, 1192 ЦК України, суд

В И Р І Ш И В:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_6, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_7, проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_4, суму спричиненої матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 22 020 (двадцять дві тисячі двадцять) грн. 85 коп., франшизу у розмірі 500 (пятсот) грн. 00 коп. та моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 5 000 грн. 00 коп., а всього 27 520 (двадцять сім тисяч пятсот двадцять) грн. 85 коп.

Стягнути з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, ІПН: НОМЕР_6, проживаючого у ІНФОРМАЦІЯ_2, на користь ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, ІПН: НОМЕР_7, проживаючої у ІНФОРМАЦІЯ_4, понесені судові витрати зі сплати судового збору в сумі 551 грн. 20 коп. та витрати, повязані з розглядом справи, а саме: 2000 грн. 00 коп. правова допомога та 650 грн. 00 коп. витрати, які пов'язані із залученням експерта, а всього 3 201 (три тисячі двісті одна) 20 коп.

В задоволенні решти позовних вимог відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Апеляційна скарга на рішення суду подається в Апеляційний суд Донецької області через Слов'янський міськрайонний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2016 року.

Суддя Н.О. Чемодурова