Єдиний унікальний номер 340/676/15-ц Номер провадження № 2/340/30/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 липня 2016 року селище Верховина

Верховинський районний суд Івано-Франківської області

в складі: головуючого-судді Данилюк М.П.

з участю: секретаря Фурманюк В.М.,

представників позивача ОСОБА_1., ОСОБА_2.,

представника відповідача ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в селищі Верховина справу за позовом ОСОБА_4 яку, на підставі довіреності, представляє ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ ДРАЦ реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції про встановлення батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження ОСОБА_4, суд , -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 яку, на підставі довіреності представляє ОСОБА_5, звернулася з позовом до ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ ДРАЦ реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції про встановлення батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження ОСОБА_4..

Вимоги мотивовано тим, що рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 04.08.2014 року було встановлено факт, що ОСОБА_8, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є її батьком. Ухвалою апеляційного суду Чернівецької області від 12 серпня 2015 року, рішення Кіцманського районного суду скасували частково, її заяву залишили без розгляду та роз'яснили право на звернення до суду на загальних підставах, оскільки з заяви про встановлення факту вбачається спір про право.

У провадженні Верховинського районного суду Івано-Франківської області знаходиться цивільна справа за позовом ОСОБА_9 до ОСОБА_10., ОСОБА_11., Голівської сільської ради про визнання права власності на спадкове майно та зустрічний позов ОСОБА_4 до Голівської сільської ради, ОСОБА_9. про визнання права власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом.

Під час розгляду справи до участі в справі було залучено дочку померлого ОСОБА_8. - ОСОБА_6, яка й оскаржила рішення Кіцманського районного суду про встановлення батьківства. А тому, спір про встановлення батьківства виник саме між ними - єдиними спадкоємицями першого кола після смерті ОСОБА_8.

Що стосується позовних вимог, то зазначає, що вона народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області. ЇЇ мати, ОСОБА_12, перебувала в фактичних шлюбних відносинах з її батьком ОСОБА_8 з березня 1986 року - проживаючи на квартирі у сусідки ОСОБА_13, вже покійної, оскільки родина батька та матері були проти цього союзу. Тобто, батько, перебуваючи у шлюбних відносинах з іншою жінкою - матір'ю відповідачки, фактично проживав однією сім'єю з її матір'ю. Саме цей факт став підставою для розірвання шлюбу між її батьком та його офіційною дружиною, яка виїхала з села Голови після закінчення навчального року, оскільки працювала вчителем.

ОСОБА_8 визнаючи себе її батьком, забрав її з-пологового будинку. Коли її хрестив священник Красноїлівської церкви, він був присутній при хрещенні і його записали батьком. Хресними батьками були ОСОБА_14, ОСОБА_15, ОСОБА_16 та ОСОБА_17. Хрещення відбувалось вдома у батьків її матері. При реєстрації народження, її матір зазначила ім'я батька «ОСОБА_8». Однак, оскільки той перебував ще у шлюбі, він не міг вказати себе її батьком.

Після її народження, батьки виїхали в с. Іванківці, в будинок який придбав її дідусь, тобто материн батько для них. Будинок знайшов для них ОСОБА_18, який дозичував дідусеві гроші на придбання будинку і потім весь час проживав біля них в сусідстві.

З часу її народження ОСОБА_8 вів себе як батько, займався її вихованням, піклувався про неї, матеріально утримував, водив до школи, ходив на батьківські збори. Вона називала його татом. Коли мама була змушена виїхати за кордон на заробітки, вона проживала з ним в селі Іванківці. Його родичі приїжджали до них в село Іванківці. Вони, в свою чергу, приїжджали до них в с. Голови та село Стебні, де проживає сестра покійного ОСОБА_19.

У 2000 році батько залишив їх самих і пішов проживати до іншої жінки. Однак, вони продовжували спілкуватися. Вона запрошувала його на весілля в 2002 році. Після того, як вона поїхала за кордон, вони вже спілкувалися менше.

Про його смерть, яка сталася ІНФОРМАЦІЯ_2 її, як його доньку, повідомив двоюрідний брат ОСОБА_20 через «Скайп» та двоюрідна сестра ОСОБА_19 з Берегомету. Мама їздила на похорон, оскільки вона в той час перебувала за кордоном. При прощанні батька з родиною, під час похорону священник від імені батька в першу чергу прощався із нею, як з дочкою покійного. Про ОСОБА_6 родина батька не згадувала взагалі до того часу, доки не виник майновий спір. Вони навіть не повідомили її про смерть батька.

Встановлення батьківства необхідне їй для прийняття спадщини, що відкрилась після смерті її батька, а тому просить винести рішення, яким встановити, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродж. с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2 є батьком ОСОБА_4, яка народилася ІНФОРМАЦІЯ_3 в с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області, Відділу РАЦС Верховинського районного управління юстиції внести відповідні зміни в актовий запис про народження ОСОБА_4 та записати батьком дитини ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, уродженця с. Голови Верховинського району Івано-Франківської області.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1. та ОСОБА_2 заявлені вимоги підтримали в повному обсязі, просили суд заяву задовольнити.

Представник відповідачки, ОСОБА_3. подала заперечення, в якому посилається на те, що жодного належного та допустимого доказу на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_8 спільно проживав однією сім'єю, вів спільне господарство з ОСОБА_12 до народження ОСОБА_4 та визнавав її дочкою немає. Також у матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_8 особисто визнавав своє батьківство щодо ОСОБА_4. Просить в задоволенні позову відмовити.

Представник третьої особи на стороні відповідача без самостійних вимог на предсмет спору Відділу ДРАЦС Верховинського РУЮ в судове засідання не з'явився, про розгляд справи був повідомлений у встановленому законом порядку.

Розглянувши подані позивачем документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заслухавши пояснення сторін, свідків, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають до задоволення з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_4 народилася ІНФОРМАЦІЯ_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії НОМЕР_1 від 02.07.1987 року, де в графі "батько" зазначено - ОСОБА_21 (а.с.38).

Відповідно до запису акта про народження №24 від 02.07.1987 року у графах "відомості про батька" вказується тільки ОСОБА_21, українець, підставою запису відомостей про батька є заява матері (а.с.153).

Позивачка, ОСОБА_4 проживала з матір'ю за адресою:с.Іванківці Кіцманського району Чернівецької області.

ОСОБА_8помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії НОМЕР_2 (а.с.6).

Відповідно до роз'яснення Пленуму Верховного Суду України, які викладені в п. 3 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, яка народилася до 1 січня 2004 року, необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім'ю України, беручи до уваги всі докази, що достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства, в їх сукупності, зокрема, спільне проживання й ведення спільного господарства відповідачем та матір'ю дитини до її народження, спільне виховання або утримання ними дитини.

Згідно ст. 53 КпШС України, суд може встановити батьківство лише у разі доведення таких обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства позивачем (матір'ю дитини) і відповідачем до народження дитини; спільного виховання чи утримання ними дитини; наявності доказів, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання, та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем до народження дитини або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Отже, за змістом наведеної норми закону встановлення судом батьківства може мати місце в разі доведення хоча б однієї із зазначених обставин: спільного проживання та ведення спільного господарства матір'ю дитини і відповідачем або спільне виховання чи утримання ними дитини або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства.

Позивач, на підтвердження факту визнання відповідачем за життя батьківства надала суду наступні докази: фотокопії з ОСОБА_8., матір'ю та нею, акт обстеження житлово-побутових умов ОСОБА_12 від липня 2015 року, довідку Іванківського загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів від 08.07.2015 р. №41, довідку ДНЗ «Ромашка» від 30 червня 2015 року №5.

Фотокартки ОСОБА_4, оглянуто у судовому засіданні, дійсно на них зображений ОСОБА_8 із позивачкою ОСОБА_4 та ОСОБА_12 - матір'ю позивачки, однак фотографії не можуть бути достатнім доказом визнання померлого ОСОБА_8. батьком позивачки, оскільки вони підтверджують тільки те, що вказані особи разом проводили час (а.с.13, 39).

Суд критично оцінює надані позивачем докази, а саме, акт обстеження житлово-побутових умов від липня 2015 року, який складений більше року поспіль після смерті ОСОБА_8 та 15 років після того, як, згідно тверджень позивача, виїхав з с.Іванківці (а.с.15), довідку Іванківського загальноосвітнього навчального закладу І-ІІ ступенів від 08.07.2015 р. №41, оскільки вона не відображає періоду так званого «виховання дитини, відвідування зборів». Щодо інформації в довідці про матеріальне забезпечення, то суд вважає, що ця довідка не може бути належним доказом (а.с.12), довідку ДНЗ «Ромашка» від 30 червня 2015 року №5, оскільки в ній йдеться про ОСОБА_8 і в ній також не відображений період того, «коли батько приводив та забирав дочку та приходив на батьківські свята» (а.с.10).

В судовому засіданні були заслухані свідки з обох сторін, кожен з яких надав свідчення.

Свідки зі сторони позивача наголошують на визнанні ОСОБА_8. за життя ОСОБА_4 донькою, оскільки останній проявляв турботу про дитину, виховував її та надавав матеріальну допомогу.

Свідок, ОСОБА_18, суду пояснив, що він проживає в с.Іванківці по сусідству з ОСОБА_12., якій її батько купив будинок. Осінню 1987 року, ОСОБА_12., покійний ОСОБА_8 і з двома дітьми, ОСОБА_22 та ОСОБА_4, переїхали до с.Іванківці, і якийсь час жили у нього, так як в них в будинку був ремонт. ОСОБА_12 працювала на заводі, а ОСОБА_8 дома доглядав двох дітей, які його дуже любили і називали батьком. В 1999 році ОСОБА_12. поїхала за кордон, звідки пересилала йому, а не ОСОБА_8. гроші в сумі по 500-700 дол. США щомісяця. ОСОБА_8 залишився сам, а згодом пішов і знайшов іншу жінку.

Свідок, ОСОБА_23 пояснила, що вона є сусідкою ОСОБА_12 в с.Іванківці. ОСОБА_8 дійсно проживав разом з ОСОБА_12., і вони разом виховували двоє дітей, ОСОБА_22, дочку ОСОБА_24 і ОСОБА_4, як їх спільну дочку. Коли ОСОБА_12 поїхала за кордон, то ОСОБА_8 займався вихованням дітей сам, водив до школи.

Свідок, ОСОБА_25. суду пояснила, що вона перебуває у родинних відносинах з ОСОБА_8. ОСОБА_12 познайомилася з покійним ОСОБА_8. десь у 1984 році, у 1987 році в них народилася дочка ОСОБА_4. Коли хрестили дитину, то вона була в кумах, яких було всього дві пари. Дитину хрестили вдома в ОСОБА_12, де присутніми були і батьки ОСОБА_12 і покійний ОСОБА_8. Покійний ОСОБА_8 таємно зустрічався з ОСОБА_12. в господарстві ОСОБА_13 до народження дочки ОСОБА_4, так як його батьки були проти їх зустрічей, вони не хотіли, щоб він розлучався з дружиною ОСОБА_26. З ОСОБА_12. вони не вели спільного господарства. Коли ОСОБА_8 помер, то на похоронах священник згадував дочок ОСОБА_6 і ОСОБА_4.

Свідки зі сторони відповідача наголошують на тому, що ОСОБА_8 перебував у шлюбі з ОСОБА_26, у нього була сім'я, в якій він виховував доньку ОСОБА_6 (на даний час ОСОБА_6).

Свідок, ОСОБА_27 суду пояснила, що вона працювала в с.Голови в Голівській восьмирічній школі вчителем фізики, креслення і виконувала обов'язки директора школи. З покійним ОСОБА_8. проживала у шлюбі з 1980 року по травень 1989 року, і від даного шлюбу у них народилася дочка ОСОБА_6. Коли в 1988 році помер її батько в с.Стебник Дрогобицького району і мати залишилася одна, то вона з дочкою ОСОБА_6 1989 року переїхала проживати до матері, а покійний чоловік ОСОБА_8 не захотів їхати з ними. Після переїзду до 1992 року вона ще спілкувалася з покійним ОСОБА_8, а потім перестала, їх дочка ОСОБА_6 спілкувалася з ним постійно, відвідувала батька за місцем його проживання в с.Голови. Про існування позашлюбної дочки свого чоловіка вона не знала. Чоловік ОСОБА_8 постійно проживав із своєю сім'єю в батьківській хаті і в них із батьками були окремі входи в будинок.

Свідок, ОСОБА_28 суду пояснила, що в 1987 році вона була хресною маткою ОСОБА_4. На хрестинах був присутній покійний ОСОБА_8

Свідок ОСОБА_29 пояснила, що вона виросла по сусідству з покійним ОСОБА_8. Біля 9 років покійний ОСОБА_8 проживав з дружиною ОСОБА_26, з якою в них була спільна дочка ОСОБА_6. Після розірвання шлюбу ОСОБА_26 з дочкою ОСОБА_6 поїхали до матері ОСОБА_26. Мати покійного ОСОБА_8, постійно просила його, щоб він поїхав до ОСОБА_26. ОСОБА_12. вона знає, однак ніколи не бачила, щоб ОСОБА_12 із ОСОБА_8 жили разом та вели спільне господарство, так як до дня своєї смерті покійний ОСОБА_8 проживав в своєму господарстві с.Голови з ОСОБА_9 і жінки в нього не було. А про ОСОБА_12 в селі ходили різні слухи, а саме щодо того, що в неї були різні чоловіки, говорили за ОСОБА_35, а також мала і старшу дочку без шлюбу.

Свідки ОСОБА_10., ОСОБА_30 суду пояснили, що в покійного ОСОБА_8 була дружина ОСОБА_26 і дочка ОСОБА_6. Про існування іншої дочки ОСОБА_4, покійний ОСОБА_8 нічого не розказував. Після смерті батька ОСОБА_8, він взяв до себе ОСОБА_9, з яким і проживав до дня своєї смерті.

Свідки ОСОБА_31., ОСОБА_32. показав, що покійний ОСОБА_8 проживав постійно в с.Голови з своїми батьками. Також в нього є дочка з дружиною ОСОБА_26. Про існування іншої позашлюбної дочки йому нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_9. пояснив, що з 2002 року він проживав у покійного ОСОБА_8 до дня смерті. Йому відомо тільки про те, що у покійного є дочка ОСОБА_6 від шлюбу з ОСОБА_26. Про існування іншої дочки він нічого не знає.

Свідок, ОСОБА_33 пояснила, що її чоловіка немає 11 років і про те, що він був хресним батьком ОСОБА_4 ніколи не говорив, а також і на весілля ОСОБА_4 його не запрошувала.

Свідок ОСОБА_32 суду пояснив, що він працював ветлікарем і знає достовірно, що покійний ОСОБА_8 проживав із своєю дружиною ОСОБА_26 у своїх батьків та в нього була дочка ОСОБА_6 і ніколи не чув, що в нього є ще інша дочка. Після того як ОСОБА_26 поїхала він спочатку жив сам із своїми батьками, а пізніше взяв до себе ОСОБА_9.

З таких даних, покази свідків, у даному випадку, не можуть бути підтвердженням обставин зазначених в ст. 53 КпШС України, оскільки вони є суперечливими та не надають можливості встановити дійсні обставини справи.

Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір'ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується за дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї.

Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері і особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дити, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Позивачем не надано будь-яких доказів надання ОСОБА_8. матеріальної допомоги на утримання доньки.

Протягом багатьох років ОСОБА_12, як мати, яка сама виховує дітей, не зазначала в будь-яких документах про наявність батька позивачки та не намагалась за його життя встановити батьківство, а виявила таке бажання тільки після його смерті для отримання спадщини.

Надані до суду докази не є безперечними доказами зазначених обставин.

Про спростування обставини фактичних шлюбних відносин між ОСОБА_8 і ОСОБА_12 у період з березня 1986 року до ІНФОРМАЦІЯ_3 (дати народження позивача), свідчать докази надані відповідачем по справі, а саме: копія паспорта ОСОБА_12 серії НОМЕР_3, з стор.11 якого вбачається, що ОСОБА_12 з 10 грудня 1987 року зареєстрована у АДРЕСА_1, і спростовує факт проживання її в с.Голови Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.77); копія облікової картки об'єкта погосподарського обліку №482, Присілок Біла Річка, якою підтверджується та обставина, що ОСОБА_8, ІНФОРМАЦІЯ_1, який помер ІНФОРМАЦІЯ_2, весь час до дня смерті проживав і був зареєстрований у с.Голови Верховинського району Івано-Франківської області (а.с.78); копія довідки виконавчого комітету Головівської сільської Ради народних депутатів від 16 червня 1989 року №423, якою підтверджується та обставина, що ОСОБА_26, є жителем села Голови Верховинського району Івано-Франківської області, постійно проживає в господарстві, належить до суспільної групи службовців (а.с.95); копія трудової книжки ОСОБА_26 серії НОМЕР_4 та фото випуску 1988 року учнів 6 класу Голівської восьмирічної школи, якими спростовується та обставина позову, що дружина ОСОБА_8 виїхала з с.Голови після закінчення навчального 1987 року, оскільки працювала вчителем. Зі змісту трудової книжки вбачається, що ОСОБА_26, заступника директора по навчально-виховній роботі Голівської восьмирічної школи, було звільнено з роботи 31 серпня 1989 року згідно ст.38 КЗпП УРСР (номер запису 3) (а.с.96-98); фотографії за період 1986, 1987 роки (а.с.100-104).

На спростування обставин позову щодо того, що після народження позивача, тобто після ІНФОРМАЦІЯ_3, і до 2000 року ОСОБА_8 проживав у с.Іванківці, свідчать такі письмові докази: довідка Голівської сільської ради, з якої вбачається, що весь час ОСОБА_8 проживав у с.Голови Верховинського району Івано-Франківської області і за межі зазначеного району не виїжджав (а.с.105), фото періоду 1988, 1989, 1992 p.p. (а.с.101-102).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім'ю України» від 12 червня 1998 року № 16 - згідно зі ст. 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства.

У матеріалах справи відсутні належні докази на підтвердження тієї обставини, що ОСОБА_8 особисто визнавав своє батьківство щодо позивача, ОСОБА_4. Долучені до позову заяви ОСОБА_18, ОСОБА_12, ОСОБА_34 в силу правил ч.2 п.27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.06.2009 р. №2 «Про застосування норм -нвільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» не жуть бути використані як показання свідків та не є належними доказами на затвердження обставини визнання ОСОБА_8 свого батьківства відносно позивача, оскільки закон (ст.53 КпШС України) визначає належними доказами у даній категорії справ докази, що з достовірністю стверджують визнання відповідачем ( у даному випадку померли ОСОБА_8, оскільки він не є у даній справі відповідачем) батьківства. Саме пояснення свідка ОСОБА_18 спростовує ведення спільного господарства так як свідок ствердив, що він отримував кошти із-за границі, які направлялися матір'ю позивачки та розпоряджався ними.

Крім того ніхто із свідків ствердно не підтвердив того, що покійний ОСОБА_8 ще за життя виявляв батьківську турботу про позивачку, визнавав дочкою ОСОБА_4 та піклувався про неї як батько, а також і позивачка не проявляла будь якої турботи зі своєї сторони до покійного як дочка( крім майнових прав на спадкове майно покійного).

З урахуванням всього вищевикладеного суд вважає, що позивачка не надала до суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б достовірно підтверджували спільне проживання її матері ОСОБА_12 з померлим ОСОБА_8, ведення ними спільного господарства до її народження та після, або ж спільне її виховання чи утримання ними протягом часу з дня її народження і до смерті ОСОБА_8., або ж інших доказів, що достовірно підтверджували б визнання ОСОБА_8. батьківства відносно неї.

Відповідно до ст. 53 КпШС України встановлення батьківства визначається за певними критеріями та відповідними доказами для дітей народжених до 01.01.2004 року і не можуть встановлюватися згідно отриманих доказів відповідно до ст.ст. 126,128 Сімейного кодексу України.

За таких даних, оскільки відсутні підстави для встановлення факту, того, що ОСОБА_8 є батьком ОСОБА_4, відсутні підстави для задоволення інших позовних вимог пов'язаних з реєстрацією в органах РАЦСу.

На підставі ч.1 ст. 58 Конституції України, ст. 53 КпШС України, ст. 128 ч.2 СК України, п.3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів", керуючись ст.ст. 3-8, 15, 213-215, 218 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_4 яку, на підставі довіреності, представляє ОСОБА_5 до ОСОБА_6, третя особа на стороні відповідача без самостійних вимог на предмет спору: Відділ ДРАЦ реєстраційної служби Верховинського районного управління юстиції про встановлення батьківства, внесення відповідних змін в актовий запис про народження ОСОБА_4 - відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до Апеляційного суду Івано-Франківської області через Верховинський районний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя ___________________ Данилюк М.П.

Повний текст рішення виготовлено 15.07.2016 року.