У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 листопада 2016 року Подільський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді - Супрун Г. Б. ,

секретаря - Прокопенко М.В., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Києві в залі суду матеріали подання заступника начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2, -

В С Т А Н О В И В :

Заступник начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. за погодженням з начальником відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Коваль В.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2, мотивуючи його тим, що в провадженні державної виконавчої служби перебуває виконавче провадження №50118956 з примусового виконання виконавчого листа №755/22431/13-ц, виданого 14.02.2014 року Дніпровським районним судом м. Києва про стягнення з ОСОБА_2 на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості в сумі 50865,93 грн. Державним виконавцем вживались примусові заходи щодо виконання виконавчого документу, проте жоден із таких заходів не призвів до виконання рішення Дніпровського районного суду м. Києва.

Заступник начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. в судове засідання не з'явився, повыдомлявся належно. До початку розгляду справи подав до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити без його участі, тому суд вважає можливим розглянути подання за його відсутності.

Вивчивши подання та матеріали справи, суд приходить до висновку, що подання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 14.02.2014 р. Дніпровський районним судом м. Києва видано виконавчий лист №755/22431/2013-ц на виконання рішення цього ж суду від 28.11.2013 р., яке набрало законної сили 20.01.2014 р. про стягнення з ОСОБА_2 (ІПН НОМЕР_1) на користь ПАТ «Альфа-Банк» суми заборгованості за кредитним договором в розмірі 50362,31 грн. та 503,62 грн. судового збору, а всього 50865,93 грн.(а.с. 5-6).

Постановою заступника начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В. від 17.02.2016 р. відкрито виконавче провадження №50118956 з примусового виконання зазначеного виконавчого документа, у якому боржником виступає ОСОБА_2 (а.с. 7).

Згідно отриманої на запити Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві інформації, за боржником не зареєстровані рахунки в банківських установах, інформація щодо джерел отримання боржником доходів або пенсій відсутня (а.с. 9-12).

Постановою заступника начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві від 28.09.2016 р. оголошено в розшук рухоме майно, що належить ОСОБА_2 (а.с. 20).

Відповідно до ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

Згідно до п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язань за рішенням.

За положенням п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону України «Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України», громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи), - до виконання зобов'язань.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України "ухилення від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи)", вжите у п. 5 ч. 1 ст. 6 Закону № 3857-XII та у п. 18 ч. 3 ст. 11 Закону № 606-XIV, позначає з об'єктивної сторони такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні нею зазначених обов'язків. У зв'язку з цим і здійснюється примусове виконання. Це також є підставою для звернення з поданням до суду щодо вирішення питання про застосування до такої особи тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України.

Особа, яка має невиконані зобов'язання, не може вважатися винною в ухиленні, поки не буде доведено протилежне.

Відповідно до положення ч. 3 ст. 10 ЦПК наявність умислу та обставини, які є предметом посилання суб'єкта подання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України як на підставу його вимог, підлягають доведенню. Зокрема, задоволення такого подання можливе лише за умови "доведення факту ухилення боржника від виконання зобов'язання".

Ухилення боржника від виконання своїх зобов'язань є оціночним поняттям. Теоретично їх невиконання може бути зумовлене об'єктивними причинами, наприклад, внаслідок відсутності майна, роботи, незадовільного фінансового стану, тривалого відрядження, важкої хвороби тощо. Однак воно може мати й принципово інше походження, суб'єктивне, коли боржник свідомо ухиляється від виконання - має змогу виконати зобов'язання у повному обсязі або частково, але не робить цього без поважних причин.

Невиконання боржником самостійно зобов'язань протягом строку, який вказує державний виконавець в постанові про відкриття виконавчого провадження, не може свідчити про ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням обов'язків.

Поняття "ухилення від виконання зобов'язань, покладених на боржника рішенням" варто розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання відповідного обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості (наприклад, наявність майна, грошових коштів тощо) і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини (непереборної сили, події тощо).

Пунктом 15 Правил перетинання державного кордону громадянами України постановою Кабінету Міністрів України № 57 від 27 січня 1995 року, передбачено, що громадянину може бути відмовлено у виїзді з України, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням.

Відповідно до п. 8 ст. 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» на Державну прикордонну службу України відповідно до визначених законом завдань покладаються запобігання та недопущення перетинання державного кордону України особами, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в Україну або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі згідно з дорученнями правоохоронних органів; розшук у пунктах пропуску через державний кордон осіб, які переховуються від органів досудового розслідування та суду, ухиляються від відбуття кримінальних покарань; виконання в установленому порядку інших доручень правоохоронних органів.

Відповідно до роз'яснень Верховного суду України від 01.02.2013 року, викладених у судовій практиці щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, законом передбачено юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду не за наявність факту невиконання зобов'язань, а за ухилення від їх виконання. У зв'язку з цим з метою всебічного і повного з'ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов'язків учасників спірних правовідносин, суду належить з'ясувати, чи дійсно особа свідомо не виконувала належні до виконання зобов'язання в повному обсязі або частково.

На момент звернення до суду з поданням факт ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, повинен вже відбутися і бути об'єктивно наявним та вбачатися з матеріалів виконавчого провадження.

Юридичні санкції у вигляді тимчасового обмеження у праві виїзду передбачені саме за ухилення від виконання зобов'язань, а не за наявність факту їх невиконання.

При цьому, під ухиленням від виконання зобов'язань, покладених судовим рішенням, слід розуміти такі діяння (дії чи бездіяльність) особи боржника, які полягають у навмисному чи іншому свідомому невиконанні ним таких обов'язків.

В даному випадку, враховуючи фактичні обставини справи та зміст заступника начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мойсеєнка В.В., зокрема, відсутність у поданні вказівки на дії ОСОБА_2, які свідчать про ухилення від виконання судового рішення, а також ураховуючи, що додані до подання матеріали виконавчого провадження не підтверджують факту умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього зобов'язань, який свідомо та умисно ухиляється від виконання покладених на нього судовим рішенням зобов'язань, тому у суду відсутні підстави для задоволення подання.

Крім того, головним державним виконавцем не обґрунтовано яким чином в разі виїзду боржника ОСОБА_2 за кордон буде неможливим або ускладненим виконати виконавчий документ Дніпровського районного суду м. Києва від 14.02.2016 р.

На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1, 293 ЦПК України, Законом України «Про порядок виїзду в Україну громадян України», ст.11 ЗУ «Про виконавче провадження», суд, -

У Х В А Л И В :

В задоволенні подання заступника начальника відділу Подільського РВ ДВС м. Києва ГТУЮ у м. Києві Мойсеєнко В.В. про тимчасове обмеження права на виїзд за межі України боржника ОСОБА_2 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду м.Києва через Подільський районний суд м.Києва протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали суду.

СуддяГ. Б. Супрун