У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

7 листопада 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Закропивного О.В., Журавель В.І., Штелик С.П.,

розглянувши в попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, ОСОБА_6 про вселення та усунення перешкод у користуванні квартирою, за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення апеляційного суду Черкаської області від 9 лютого 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У березні 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що 21 липня 1990 року він зареєстрував шлюб з ОСОБА_5, у якому ІНФОРМАЦІЯ_1 народилася донька Лілія. Зазначає, що він працював на консервному заводі у м. Умані. 20 серпня 1998 року на склад сім'ї із трьох чоловік на його ім'я видано ордер на проживання в кімнаті НОМЕР_1 гуртожитку АДРЕСА_1.

У 2000 році сторони розірвали шлюб, але продовжували проживати однією сім'єю і вести спільне господарство, вказане розірвання шлюбу було необхідне, щоб отримати ще одну кімнату в гуртожитку. Через деякий час позивач отримав ще одну кімнату НОМЕР_2 у гуртожитку, у якій на цей час і зареєстрований, але проживав у спірній квартирі разом з відповідачем.

Гуртожиток консервного комбінату у 2008 році передано на баланс Уманської міської ради і номер будинку змінили з АДРЕСА_1 на АДРЕСА_1.

Позивач зазначає, що у 2008 році, ОСОБА_5 отримала в Уманській міській раді на одну із кімнат на своє ім'я ордер і приватизувала її на ім'я ОСОБА_5 і дочки ОСОБА_6, тобто власниками спірної квартири стали відповідачі по справі.

Зазначає, що після офіційного розірвання шлюбу та приватизації спірної квартири, він продовжував проживати однією сім'єю з ОСОБА_5 в квартирі НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1, що підтверджується виконаними ним ремонтними роботами по переплануванню кімнати в квартиру, укладанням договорів на обслуговування цієї квартири в 2008 році, сплатою комунальних послуг за спірну квартиру та знаходження спільного з ОСОБА_5 майна, яке ними було придбано за час спільного проживання і яке знаходиться в квартирі НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1.

ОСОБА_5 на даний час перебуває за межами України, дочка одружилася і проживає в м. Монастирище.

Зазначає, що у нього захворіла мама і потребувала стороннього догляду, тому 15 лютого 2015 року він тимчасово переїхав до матері. 20 лютого 2015 року він повернувся додому, але потрапити в квартиру не зміг, оскільки на теперішній час там проживають сторонні люди. Вказував, що квартира НОМЕР_1 вбудинку АДРЕСА_1 не облаштована, тому для проживання не придатна. З огляду на викладені обставини, просив позов задовольнити.

Рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2015 року позов задоволено.

Визнано встановленим факт проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_5 без реєстрації шлюбу з 9 лютого 2000 року по грудень 2014 року. Визнано квартиру НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 спільним майном подружжя ОСОБА_4 та ОСОБА_5 Визнано за ОСОБА_4 право на користування квартирою НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1. Зобов'язано ОСОБА_5 і ОСОБА_6 не перешкоджати ОСОБА_4 користуватися квартирою НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1. Вселено ОСОБА_4 у квартиру НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1. Вирішено питання про розподіл судових витрат.

Рішенням апеляційного суду Черкаської області від 9 лютого 2016 року рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 18 грудня 2015 року скасовано і ухвалено нове рішення, яким у задоволенні позову відмовлено.

У поданій касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати рішення апеляційного суду, посилаючись на неправильне застосування апеляційним судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, і залишити в силі рішення суду першої інстанції.

Згідно із ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що оскаржуване судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Зокрема, суд апеляційної інстанції, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), з урахуванням положеньст. ст. 3, 74 СК України, дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Судами установлено, що 11 липня 2008 року ОСОБА_4 видано ордер на житлове приміщення, а саме: квартиру НОМЕР_1 в будинку АДРЕСА_1 на підставі рішення виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області від 12 червня 2008 року № 265, де він з 12 вересня 2008 року зареєстрований. На підставі того ж рішення виконавчого комітету Уманської міської ради Черкаської області від 12 червня 2008 року № 265 ОСОБА_5 видано ордер на квартиру НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1, де ОСОБА_5 та ОСОБА_6 зареєстровані з 12 вересня 2008 року.

Встановлено, що квартира НОМЕР_3 в будинку АДРЕСА_1 належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 та ОСОБА_6 на підставі розпорядження органу приватизації від 17 грудня 2010 року № 14086. У матеріалах справи відсутні докази того, що приватизація спірної квартири є незаконною. Крім того, апеляційний суд дійшов правильного висновку про недоведеність факту спільного проживання подружжя, оскільки ОСОБА_4 не надано доказів проживання з відповідачем ОСОБА_5 однією сім'єю з січня 2004 по грудень 2014 року у розумінні ст. 74 СК України, що між ними склалися усталені відносини, які притаманні подружжю.

Таким чином, з урахуванням недоведеності факту спільного сумісного проживання сторін без реєстрації шлюбу, наявності у позивача окремого житла та відсутності доказів у матеріалах справи щодо незаконності приватизації спірної квартири, апеляційний суд дійшов правильного висновку про відмову у задоволенні позову.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити рішення апеляційного суду без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення апеляційного суду Черкаської області від 9 лютого 2016 рокузалишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді: О.В. Закропивний

В.І.Журавель

С.П.Штелик