У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 листопада 2016 року Рівненський міський суд Рівненської області

особі головуючого-судді Кучиної Н.Г.

з участю секретаря судового засідання Довбенко Г.В.

представника ДВС ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Рівне скаргу Публічного акціонерного товариства «БрокбізнесБанк» на дії державного виконавця,

В С Т А Н О В И В:

ПАТ «БрокбізнесБанк» звернулося до суду зі скаргою, в якій просить визнати незаконними дії старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 травня 2016 року по виконавчому провадженню № 50586651, скасувати постанову старшого державного виконавця Онищук Л.О. про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 травня 2016 року по виконавчому провадженню № 50586651, зобов»язати старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Рівненській області ОСОБА_2 вжити заходів для виконання рішення Рівненського міського суду щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості.

В обґрунтування скарги покликається на те, що 15 березня 2016 року було повторно направлено заяву про відкриття провадження з примусового виконання рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2009 року про стягнення з ОСОБА_3 , ОСОБА_4, ОСОБА_5 заборгованості за кредитним договором.

05 жовтня 2016 року банк отримав постанову про повернення виконавчого документа з підстав відсутності майна боржника, на яке можливо звернути стягнення. Вважає, що державний виконавець порушила вимоги ч.1 ст.6, ч.2 ст.11 Закону України «Про виконавче провадження», чим суттєво перешкодила процесу виконання судового рішення, оскільки не здійснила всі дії, які передбачено Законом України «Про виконавче провадження».

В судове засідання представник заявника не з»явився. У поданій до суду заяві просить справу розглянути у його відсутності.

Державний виконавець Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_1 просить відмовити в задоволенні скарги, мотивуючи тим, що державним виконавцем було вчинено всіх передбачених законом дій щодо виконання рішення суду. Крім того, звертатися до суду із поданням про розшук майна боржника чи примусове проникнення до житла нею було визнано недоцільним і таке звернення є правом, а не обовязком державного виконавця.

Суд, заслухавши пояснення державного виконавця та дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

Встановлено, що рішенням Рівненського міського суду Рівненської області від 20 жовтня 2009 року задоволено позов ПАТ «БрокбізнесБанк» до ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 34298, 01 грн., судових витрат в сумі 342, 99 грн та витрат на інформаційно технічне забезпечення розгляду справи у сіді в розмірі 250 грн.

З досліджених судом доказів вбачається, що державним виконавцем була отримана інформація щодо наявності у власності боржника нерухомого майна, яка була підтверджена даними з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно.

Згідно із отриманими державним виконавцем відповідями Територіального сервісного центру та Відділу технічного нагляду Держсільгоспінспекції транспортних засобів та сільськогосподарської техніки за боржником ОСОБА_3 транспортні засоби не зареєстровані.

13 травня 2016 року старший державний виконавець Онищук Л.О. винесла постанову про повернення виконавчого листа стягувачу на підставі п.2 ч.1 ст.47 та ст.50 Закону України «Про виконавче провадження».

За змістом ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобовязаний вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного в документі на примусове виконання рішення, у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим законом.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.47 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ, на підставі якого відкрито виконавче провадження, за яким виконання не здійснювалося або здійснено частково, повертається стягувачу у разі, якщо у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними

Суд вважає, що рішення державного виконавця про повернення виконавчого документа стягувачу є передчасним і підлягає скасуванню.

Главою 4 Закону України «Про виконавче провадження» визначено загальний порядок звернення стягнення на майно боржника. Згідно із ч.2, 5 ст.52 Закону України «Про виконавче провадження» стягнення за виконавчими документами звертається в першу чергу на кошти боржника у гривнях та іноземній валюті, інші цінності, у тому числі кошти на рахунках і вкладах боржника у банках та інших фінансових установах, на рахунки в цінних паперах у депозитарних установах. У разі відсутності у боржника коштів та інших цінностей, достатніх для задоволення вимог стягувача, стягнення звертається також на належне інше майно, за винятком майна, на яке згідно із законом не може бути накладено стягнення.

Суд вважає, що державним виконавцем не вжито всіх заходів, спрямованих на виконання рішення суду, оскільки державним виконавцем не було вчинено всіх дій по виконанню рішення суду, зокрема, не було подано подання про примусове проникнення до житла чи іншого володіння боржника - фізичної або іншої особи, в якої перебуває майно боржника чи майно та кошти належні боржникові від інших осіб, не було з»ясовано про наявність іншого, крім нерухомого майна, на яке можливо звернути стягнення . Не було внесено подання про обмеження права виїзду за кордон боржникові, не складено акт про відсутність майна боржника, не здійснено дій щодо розшуку майна боржника.

Виконання судових рішень - це заключна стадія цивільного процесу, заключний етап у процесі реалізації захисту цивільних прав. Згідно із прецедентною практикою Європейського суду з прав людини для визначення розумного строку розгляду справи включається період з надходження до суду позовної заяви й закінчується виконанням рішення суду. Отже, завданням державного виконавця є своєчасне, повне і неупереджене примусове виконання рішень, передбачених законом.

Згідно із ч.2 ст.387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця або іншу посадову особу державної виконавчої служби задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновлює його порушені права чи свободи.

Таким чином, при розгляді скарги суд встановив, що державний виконавець при прийнятті оскаржуваного рішення про повернення виконавчого документа не виконала приписів положень ст.11 Закону України «Про виконавче провадження» щодо вжиття усіх передбачених законом заходів.

Не підлягає до задоволення вимога про зобов»язання державного виконавця вжити передбачених законодавством заходів для виконання рішення Рівненського міського суду щодо стягнення з ОСОБА_3 заборгованості.

Як розяснено у п.7 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» від 26 грудня 2003 року № 14, у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов»язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника. При цьому суд не вправі зобовязувати зазначених осіб до вчинення тих дій, які згідно із Законом України «Про виконавче провадження» можуть здійснюватися тільки державним виконавцем або відповідною посадовою особою державної виконавчої служби.

Відповідно до ст.51 Закону України «Про виконавче провадження» у разі якщо постанова державного виконавця про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа стягувачу визнана судом незаконною, виконавче провадження підлягає відновленню протягом трьох робочих днів з дня надходження рішення суду.

З огляду на викладене скарга підлягає до задоволення частково.

На підставі наведеного та керуючись ст.383-388 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Скаргу Публічного акціонерного товариства «БрокбізнесБанк» на дії державного виконавця - задоволити частково

Визнати неправомірними дії старшого державного виконавця Рівненського міськоговідділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2 щодо винесення у виконавчому провадженні № 50586651 постанови про повернення виконавчого документа стягувачу від 13 травня 2016 року.

Скасувати постанову старшого державного виконавця Рівненського міського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Рівненській області ОСОБА_2О від 13 травня 2016 року про повернення виконавчого документа стягувачу, винесену в межах виконавчого провадження № 50586651

В задоволенні решти вимог відмовити

Ухвала може бути оскаржена до Апеляційного суду Рівненської області через Рівненський міський суд шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня її проголошення та протягом пяти днів з дня отримання копії ухвали, якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує.

Суддя :