Справа № 203/4772/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

(заочне)

06 грудня 2016 року Кіровський районний суд м Дніпропетрвоська у складі:

головуючого судді Карпенка С.Ф.,

при секретарі Ркоян Ю.А.

за участю: позивача ОСОБА_1

представника позивача ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро в приміщенні суду цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» про визнання права власності на 1/3 частину квартири, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом, мотивуючи свої вимоги наступним. 15 березня 2006 року помер його батько, ОСОБА_1, який на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1. Ще за життя спадкодавця, а саме: 20.11.1998 року, квартира за вищеназваною адресою була приватизована у відповідності до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» на членів родини позивача, а саме: ОСОБА_4, ОСОБА_1 та ОСОБА_3, про що Відділом приватизації житла ДЖКП «Південне» Дніпропетровської міської ради, згідно розпорядження № 3280-98, було видано ОСОБА_5 про право власності на житло (див. додатки). Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина, яку прийняли позивач та Відповідач. Однак, Відповідач не визнала факту прийняття позивачем батьківської спадщини. Рішенням Кіровського районного суду, від 10.07.2014 року у цивільній справі № 203/8787/13-ц було визнано за позивачем поряд з іншим право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_1, який помер 15.03.2006 року, на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, а також встановлено, що ОСОБА_1 на праві власності належить ? частина вищеназваної квартири. Після ухвалення зазначеного рішення, позивач звертався до держаного реєстратора, яким було видано ОСОБА_1 документи на 1/6 частину спірної квартири (див. додатки), а у реєстрації за ним права власності на ? відмовлено, через ненадання позивачем ОСОБА_5 про право на житло. Позивач неодноразово письмово звертався до відповідача з пропозицією щодо спільного відновлення документів на спадкове майно, але отримав відмову у відновленні документів. У звязку з чим, позивач звернувся до суду з позовом про визнання за гр. ОСОБА_3 права власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_2 (стара назва пр. ОСОБА_6) в місті Дніпропетровську

У судовому засіданні позивач та його представник позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наполягали на їх задоволенні.

Відповідач у судове засідання повторно не зявилась, про час дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, у звязку з чим суд ухвалив розпочати розгляд справи у заочному порядку відповідно до ст. 224 ЦПК України.

Представник КП «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» в судове засідання не зявився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Причини неявки не повідомив, надіслав на адресу суду копії технічного паспорту на зазначену квартиру та клопотання у якому просив розглянути справу без участі його представника.

Встановлено, що 15 березня 2006 року помер батько позивача - ОСОБА_1, який на день смерті був зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, що підтверджується свідоцтвами про смерть від 18.03.2006 року та ОСОБА_5 про народження № 2086 від 06.08.1987 року.

Згідно технічного паспорта, складеного 08.06.2015 року Товариством з обмеженою відповідальністю «Виробничо-комерційне підприємством «Бюро технічної інвентаризації» встановлено, що квартира розташована на 2-му поверсі 7-ми поверхового будинку і складається: з 2-х жилих кімнат, кухні, ванної кімнати, вбиральні, коридору та комори. Квартира обладнана 2-ма балконами. Загальна площа квартири становить 61,28 кв.м. На даний час у спірній квартирі зареєстровані позивач та ОСОБА_4 (далі Відповідач).

З матеріалів технічного паспорту на квартиру, що знаходиться у власності ОСОБА_1 за адресою: АДРЕСА_3 дійсно вбачається, що позивач є власником 1/3 вказаної квартири на підставі свідоцтва

Встановлено, що рішенням Кіровського районного суду від 10.07.2014 було, визнано за позивачем поряд з іншим право власності у порядку спадкування за законом після смерті батька, ОСОБА_1, який помер 15.03.2006 року, на 1/6 частину квартири АДРЕСА_1, а також встановлено, що позивачеві на праві власності належить ? частина вищеназваної квартири.

Також встановлено, що позивач звертався з вказаним рішенням до ГТУЮ у Дніпропетровській області ДМУЮ ВДРРПНМ щодо перегляду питань про реєстрацію права власності на ? частину квартири №45 у будинку по пр. К. Маркса у м. Дніпропетровську. Внаслідок зазначено звернення, позивач отримав відповідь від 02.01.2016 року у якій було зазначено, що підставою винекнення права власності на 1/6 частину квартири є рішення Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2014 року, а що стосується реєстрації 1/3 частини вказаної квартири то підставою для реєстрації є наявність свідоцтва про права власності на житло від 20.11.98 року виданного ДЖКП «Південне» згідно з розпорядженням №3280-98, а відтак позивачу було відмовлено у реєстрації права власності за вказаною адресою у звязку з відсутністю свідоцтва.

Згідно ст. 391 ЦК України Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном.

За приписам ст. 392 ЦК України власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо не право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, яким засвідчує його право власності.

Відповідно до п. 37 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» власник майна має право пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Виходячи зі змісту наведених норм права, потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб'єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше.

Оскільки позови про визнання права власності, що пред'явлені на підставі статті 392 ЦК, пов'язані з невизначеністю відносин права власності позивача щодо свого майна, то на ці позови не поширюються правила про позовну давність.

За встановлених в судовому засіданні обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог ОСОБА_3 у звязку з втратою позивачем свідоцтва про права власності на 1/3 частини квартири, яка знаходиться за адресою: м. Дніпро, пр. Карла Маркса (пр. ОСОБА_7) АДРЕСА_4., та беручи до уваги наявність копії зазначеного свідоцтва у матеріалах технічного паспорта. Крім того варто взяти до уваги встановлений рішенням Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 10.07.2014 року преюдиційний факт, відповідно якому, ОСОБА_3 на праві власності належить ? частина квартири АДРЕСА_5 (пр. ОСОБА_7) у м. Дніпрі.

Розподіляючи судові витрати суд керується положеннями ст. 88 ЦПК України, ввжає за необхідно стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 у рахунок відшкодування судових витрат 1760 грн. 50 коп.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст.3,11,57,60,61,88.169,212-215 ЦПК України, ст.ст. 391, 392 ЦК України, п. 37 Постанови №5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суд

ВИРІШИВ:

Позов ОСОБА_3 до ОСОБА_4, третя особа - Комунальне підприємство «Дніпропетровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради» про визнання права власності на 1/3 частину квартири, задовольнити.

Визнати за ОСОБА_3 право власності на 1/3 частину квартири АДРЕСА_6 відповідно до втраченого правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на житло виданого Відділом приватизації ДЖКП «Південне» Дніпропетровської міської ради, згідно з розпорядженням №3280-98

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 (ІПН:НОМЕР_1) у рахунок відшкодування судових витрат 1760 грн. 50 коп

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою вiдповiдача, поданою протягом 10 днів з дня отримання його копії. Заочне рішення може бути оскаржено позивачем до апеляційного суду Дніпропетровської області через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його ухвалення. У разі якщо рішення було ухвалено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом 10 днів з дня отримання копії рішення. У разі залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення заочне рішення також може бути оскаржене відповідачем в апеляційному порядку.

Суддя: Карпенко С.Ф.