Справа № 595/446/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2016

Бучацький районний суд Тернопільської області

головуючого Содомори Р.О.,

при секретарі Пастушаку І.Д.,

з участю представника позивач ОСОБА_1,

представника відповідача ОСОБА_2- ОСОБА_3,

представника третьої особи Бучацької ДНК Максимович Л.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Бучач справу за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та третіх осіб Бучацького РБТІ, Бучацької ДНК про визнання права власності на ? частину житлового будинку і обов'язкової частки у спадщині,

ВСТАНОВИВ:

Позивачка звернулася в суд із позовом до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та третіх осіб Бучацького РБТІ, Бучацької ДНК про визнання права власності на ? частину житлового будинку і обов'язкової частки у спадщині, мотивуючи тим, що вона разом із чоловіком ОСОБА_7 побудували житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що знаходиться в АДРЕСА_1. ОСОБА_7 без її відома оформив свідоцтво про право власності на вказаний житловий будинок. ІНФОРМАЦІЯ_1 її чоловік помер, після його смерті, згідно заповіту, житловий будинок успадкував її син ОСОБА_8, чим позбавив її права на обов'язкову частку у спадковому майні.

В судовому засіданні представник позивачки ОСОБА_1 позов підтримав, суду пояснив, що позивачка перебувала в зареєстрованому шлюбі із ОСОБА_7 з 15 грудня 1976 року. На підставі рішення виконавчого комітету Дружбівської (Трибухівської) сільської ради № 17 від 14 вересня 1979 року та акту відведення в натурі земельної ділянки позивачка разом з чоловіком побудували житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами. Однак, без відома ОСОБА_5 її чоловік оформив свідоцтво про право власності на житловий будинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1, видане виконкомом Трибухівської сільської ради Бучацького району 24.03.2006 року на підставі рішення виконкому Трибухівської сільської ради від 20.03.2006 року № 42, чим позбавив її права власності на ? частину житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами. 4 червня 2006 рку її чоловік помер. Після його смерті відкрилася спадщина на спадкове майно: житловий оудинок з надвірними будівлями і спорудами, що знаходиться по АДРЕСА_1. Згідно заповіту ОСОБА_7, спадкоємцем зазначеного майна є їхній син ОСОБА_8 02 лютого 2007 року йому було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, згідно якого спадкоємець успадкував весь будинок, чим позбавлено його довірительку права на обов'язкову частку у спадщині. Крім того, свідоцтво про право власності на житловий будинок на ім'я ОСОБА_7 видано після його смерті. Просить позов задоволити.

Представник відповідачки ОСОБА_2- ОСОБА_3, позов заперечив, суду пояснив, що ОСОБА_8 цілком правомірно було видано свідоцтво на право на спадщину на житловий будинок, оскільки позивачка від спадкування відмовилася, претензій щодо оформлення спадкового майна за ОСОБА_8 не мала. Крім того, позивачем пропущений строк позовної давності, який розпочався з моменту відмови позивачки від спадкування, оскільки вона не мала претензій щодо видачі свідоцтва про право на спадщину на житловий будинок на ОСОБА_8, а тому з того моменту знала про порушення свого права.

Відповідач ОСОБА_6 згідно поданої заяви позов заперечує, оскільки позивачка від обов'язкової частки у спадковому майні після смерті ОСОБА_7 відмовилася, то державним нотаріусом цілком правомірно було видано свідоцтво про право на спадщину на ім'я ОСОБА_8 Крім того, вважає, що позивачкою пропущено встановлений законом строк позовної давності, просить в позові відмовити та розглядати справу у його відсутності.

Представника третьої особи Бучацької ДНК Максимович Л.В., позов заперечила, суду пояснила, що 16 листопада 2006 року до Бучацької державної нотаріальної контори була подана заява ОСОБА_7 про прийняття спадщини за заповітом після смерті ОСОБА_7, який помер ІНФОРМАЦІЯ_1. Також, спадкоємцем було подано свідоцтво

про право власності на ім'я ОСОБА_7 Від позивачки ОСОБА_5 02.02.2007 року поступила заява, згідно якої вона відмовилася від обов'язкової частки у спадковому майні, претензій для того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім'я її сина ОСОБА_8 не мала. В зв'язку з чим державним нотаріусом 02.02.2007 року було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_8 Вважає, що свідоцтво видано правомірно, тому воно не може бути скасоване, просить в позові відмовити.

Представник Бучацького РБТІ в судове засідання не з'явився, хоча належним чином був повідомлений про час та місце розгляду справи.

Свідок ОСОБА_9 суду пояснив, що в 2007 році між ПАТ «Державний ощадний банк України» та ОСОБА_8 було укладено договір відновлювальної кредитної лінії та нотаріально посвідчений іпотечний договір про передачу банку житлового будинку за адресою АДРЕСА_1, для забезпечення виконання зобов'язань, про що позивачка знала, оскільки працівники банку починаючи з 2009 року неодноразово приїзджали за вказаною адресою щодо невиконання ОСОБА_8 взятих на себе зобов'язань.

Свідок ОСОБА_10 суду пояснила, що є сусідкою ОСОБА_5, та те, що остання знала, що після смерті ОСОБА_7 житловий будинок за адресою АДРЕСА_1 успадкував та оформив на себе ОСОБА_8

Суд, вислухавши сторони, свідків, дослідивши письмові докази, встановив наступні обставини.

15 грудня 1976 року зареєстровано шлюб між ОСОБА_5 та ОСОБА_7, Дружбівською (Трибухівською) сільською радою, що підтверджується свідоцтвом про шлюб НОМЕР_1, виданим Дружбівською (Трибухівською) сільською радою.

Із свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2, виданого Трибухівською сільською радою, вбачається, що ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_7 помер.

Після його смерті залишилося спадкове майно в тому числі і житловий будинок, який знаходиться по АДРЕСА_1, що підтверджується про право власності на житловий будинок в АДРЕСА_1, виданого Трибухівською сільською радою 29.01.2007 року.

Після смерті ОСОБА_7 спадщина відкрилася за заповітом, який був складений ним 28 січня 1999 року і посвідчений серетарем Трибухівської сільської ради Бучацького району Тернопільської області.

Згідно вказаного заповіту ОСОБА_7 все майно заповів відповідачу ОСОБА_8

16 листопада 2006 року ОСОБА_8 подав до Бучацької державної нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини за заповітом після смерті батька ОСОБА_7

02 лютого 2007 року позивачка ОСОБА_5 подала до Бучацької державної нотаріальної контори заяву, згідно якої вона відмовилася від обов'язкової частки у спадковому майні, претензій для того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім'я її сина ОСОБА_8 не мала. Дана заява засвідчена 15 листопада 2006 року секретарем Трибухівської сільської ради Баліцьким В.І.

02 лютого 2007 року державним нотаріусом Бучацької державної нотаріальної контори, після смерті ОСОБА_7, видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом на ім'я ОСОБА_8

На підставі вказаного свідоцтва 06 лютого 2007 року КП «Бучацьке районне бюро технічної інвентаризації» було зареєстровано право власності на нерухоме майно, а саме житловий будинок, який розташований за адресою АДРЕСА_1, за ОСОБА_8

Із змісту статті 129 Конституції України вбачається, що однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості.

Згідно ст.60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини.

Таким чином, в судовому засіданні встановлено, що позивачка сама відмовилася від обов'язкової частки у спадковому майні, про що подала відповідну заяву.

Твердження представника позивача про те, що позивачкою не пропущено строк позовної давності, суд оцінює критично.

Згідно заяви поданої позивачкою до державної нотаріальної контори 02 лютого 2007 року про відмову від спадкування, вона відмовилася від обов'язкової частки у спадковому майні, претензій для того, щоб свідоцтво про право на спадщину було видане на ім'я її сина ОСОБА_8 не мала, отже усвідомлювала, що її син успадкував цілий житловий будинок.

Таким чином, позивачка з моменту відмови від обов'язкової частки у спадковому майні після смерті чоловіка, а саме 02 лютого 2007 року, знала про прушення свого права.

Відповідно до ст.257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.

Строк позовної давності розпочинається коли особа довідалась або могла довідатись про порушення свого права, а тому строк позовної давності позивачем пропущено.

Позивачка не просить поновити строк для звернення до суду.

Згідно ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові.

Приймаючи до уваги, що відповідач, як в поданому до суду запереченні, так і в судовому засіданні просить суд застосувати строк позовної давності, в позові слід відмовити внаслідок спливу строку позовної давності.

Керуючись ст.ст.10,11,57,60,209,213, 214,215,218 ЦПК України, ст.ст. 257,267,1273 ЦК України, суд,

ВИРІШИВ:

В позові ОСОБА_5 до ОСОБА_2, ОСОБА_6 та третіх осіб Бучацького РБТІ, Бучацької ДНК про визнання права власності на ? частину житлового будинку і обов'язкової частки у спадщині відмовити.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження. Апеляційна скарга на рішення суду подається до апеляційного суду Тернопільської області через Бучацький районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: Р. О. Содомора