Справа № 591/5950/16-ц
Провадження № 2/591/2703/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року

Зарічний райсуд м. Суми в складі: головуючого судді Грищенко О.В., секретаря Ханюкової-Липової І.А., розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Суми справу за позовом ОСОБА_1 до публічного акціонерного товариства «Сумигаз» про поновлення на роботі, стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, -

ВСТАНОВИВ:

Позивач свої вимоги мотивує тим, що з 26.06.2008 року працював в майстром в службі підземних газових мереж ВАТ «Сумигаз» (з 28.07.2010 р. перейменовано в ПАТ «Сумигаз»). 01.08.2013 р. був переведений майстром в службу обслуговування газопроводів та газорегуляторних конструкцій. Наказом від 03.10.2016 року № 1055к був звільнений з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. Звільнення вважає незаконним, оскільки відповідачем не були враховані обставини, які дають йому переважне право на залишення на роботі. Просив поновити його на роботі, стягнути з відповідача на його користь середній заробіток за весь час вимушеного прогулу по день поновлення на роботі.

В судовому засіданні позивач підтримав свої позовні вимоги, пояснив, що вважає своє звільнення незаконним, оскільки не було враховано його переважене право на залишення на роботі, як батька трьох неповнолітніх дітей та як учасника бойових дій.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечували, вважали, що звільнення проведено на законних підставах, з дотриманням встановленого законом порядку. Пояснили, що перед звільненням це питання розглядалося на засіданні профспілкового комітету, який надав свою згоду, крім того, позивачу пропонувалися інші посади, які були вакантними, але він відмовився, пояснив, що претендує лише на посаду майстра. В той же час у звязку із змінами в організації виробництва нова посад майстра передбачала вже більш високі кваліфікаційні вимоги, а враховуючи його характеристики, у порівнянні з характеристиками інших працівників, що претендували на посаду майстра у новому підрозділі, було прийняте саме таке рішення.

Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення сторін, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Встановлено, що позивач перебував в трудових відносинах з відповідачем, та з 26.06.2008 року працював в майстром в службі підземних газових мереж ВАТ «Сумигаз» (з 28.07.2010 р. перейменовано в ПАТ «Сумигаз»). 01.08.2013 р. був переведений майстром в службу обслуговування газопроводів та газорегуляторних конструкцій. Наказом від 03.10.2016 року № 1055к був звільнений з роботи за ст. 40 п. 1 КЗпП України у звязку із скороченням штату працівників. (а.с.9-12).

Як вбачається з наказів від 08.07.2016 року № 167 та від 29.07.2016 р. № 186, у звязку з впровадженням змін в організації виробництва та праці та нової організаційної структури було ліквідовано з 01.11.2016 року виробничий підрозділ, в якому працював позивач. (а.с.39-42).

01.08.2016 року позивач письмово під особистий підпис був попереджений про наступне звільнення, і йому запропоновано зайняти посаду слюсаря з експлуатації газового господарства служби експлуатації систем газопостачання, від чого він відмовився під підпис (а.с.44).

Обєднаний профспілковий комітет ПАТ «Сумигаз» надав згоду від 03.10.2016 року (протокол засідання від 03.10.2016 року № 33/1) на звільнення за скороченням штату ОСОБА_1 (а.с.45). Як вбачається з протоколу засідання профспілкового комітету, це питання було предметом обговорення, і ОСОБА_1 пропонували іншу посаду на підприємстві, від якої він відмовився. Зазначалося також, що при розгляді даного питання необхідно врахувати переважне право на залишення на роботі, визначене ст. 42 КЗпП України, але у даному випадку ОСОБА_1 характеризується як працівник з менш високою кваліфікацією та продуктивністю праці.

Зазначені обставини підтверджуються характеристикою ОСОБА_1, а також інших працівників, яким надали переважне право на залишення на роботі ОСОБА_2, ОСОБА_3 (а.с.49-50).

Відповідно до ст. 40 ч. 1 п.1 КЗпП України Трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників.

Частиною 2 ст. 40 КЗпП України встановлено, що звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу.

Розірвання трудового договору з ініціативи власника або уповноваженого ним органу за попередньою згодою виборного органу первинної профспілкової організації (профспілкового представника, як передбачено ст. 43 КЗпП України.

Згідно з ст. 49-2 КЗпП України Про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. При вивільненні працівників у випадках змін в організації виробництва і праці враховується переважне право на залишення на роботі, передбачене законодавством. Одночасно з попередженням про звільнення у звязку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації. При відсутності роботи за відповідною професією чи спеціальністю, а також у разі відмови працівника від переведення на іншу роботу на тому самому підприємстві, в установі, організації працівник, на власний розсуд, звертається за допомогою до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно.

Оскільки встановлено, що позивач був звільнений у відповідності до зазначених вимог закону, доказів на підтвердження своїх позовних вимог та обставин, викладених в позові, а саме: про те, що відповідач не врахував його переважне право на залишення на роботі перед іншими працівниками, позивач суду не надав.

Враховуючи викладене, суд відмовляє в задоволенні позову в повному обсязі у звязку з його необґрунтованістю.

Керуючись ст. 40 ч. 1 п.1, ст. 43, ст. 49-2 Кодексу законів про працю України, ст. ст. 10, 11, 57-60, 212-215, ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

В задоволенні позовних вимог ОСОБА_1 відмовити за необґрунтованістю.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана особою яка була присутня при оголошенні рішення суду протягом 10 днів з дня його оголошення а особою яка не брала участі в розгляді справи протягом 10 днів з дня отримання копії рішення до судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Сумської області через Зарічний районний суд м. Суми.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги якщо скаргу не було подано.

Суддя