Ухвала

іменем україни

11 липня 2016 рокум. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Демяносова М.В., ЛеванчукаА.О., Ступак О.В.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справу за позовом ОСОБА_4 до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвинової (Шевченко) Наталії Михайлівни, треті особи: ОСОБА_6, ОСОБА_7, ОСОБА_8, про визнання нотаріальних дій неправомірними та їх скасування, за касаційними скаргами ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_9., на рішення Подільського районного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У жовтні 2013 року ОСОБА_4 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, посилаючись на те, що він та ОСОБА_8 мали намір продати, а ОСОБА_6 та ОСОБА_7 придбати будівлю трансформаторної підстанції НОМЕР_1 літ. «Е», загальною площею 34,50 кв. м, яка розташована по АДРЕСА_1, вартістю 160 000 грн. Кошти у сумі 80 000 грн були сплачені ОСОБА_6 до підписання договору купівлі-продажу, а решту коштів у сумі 80 000 грн передбачено сплатити покупцями до 28 квітня 2011 року. 28 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Н.М. було посвідчено договір купівлі-продажу вищезазначеного майна, у якому покупцем також вказано ОСОБА_7, яка договір не підписувала. Не зважаючи на цю обставину договір було зареєстровано в реєстрі за № 86, а відомості про нього внесені у Державний реєстр правочинів. У подальшому нотаріус внесла виправлення і дописки у договір без участі усіх учасників правочину, а потім видала його дублікат, у якому ОСОБА_7 вже не є стороною договору та внесла відомості до Державного реєстру правочинів про допущену помилку.

Крім того, у спірному договорі не було зазначено кадастровий номер земельної ділянки, на якій розташована трансформаторна підстанція, що є істотною умовою при укладенні такого виду правочинів та змінено тип майна з «нежитлова будівля» на «нежитлове приміщення».

У зв'язку з цим позивач просив визнати неправомірною та скасувати нотаріальну дію з посвідчення 28 січня 2011 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Шевченко Н.М. договору купівлі-продажу нерухомого майна, укладеного між ним і ОСОБА_8 з однієї сторони та ОСОБА_7 і ОСОБА_6 з іншої сторони, який зареєстровано 28 січня 2014 року за реєстровим № 86 та Державному реєстрі правочинів № 9543903; визнати неправомірною та скасувати нотаріальну дію приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Н.М. з внесення 1 лютого 2011 року змін до укладеного 28 січня 2011 року договору купівлі-продажу нерухомого майна, зазначена дія була зареєстрована відповідачем 1 лютого 2011 року, про що були внесені зміни до Державного реєстру правочинів № 9550808 та надано витяг № 9550799; скасувати нотаріальні дії приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Шевченко Н.М. з посвідчення дублікатів договору, а саме: дублікат посвідчений 10 травня 2011 року, який зареєстровано у реєстрі нотаріальних дій за № 536, посвідчений 21 листопада 2012 року у реєстрі нотаріальних дій №1051 та посвідчений 10 лютого 2014 року за реєстровим № 127; зобов'язати приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Литвинову (Шевченко) Н.М. повернути йому оригінали документів, які були їй 28 січня 2011 року під час вчинення нотаріальної дії, а саме: договір купівлі-продажу від 11 травня 2006 року, викладений на спеціальних бланках ВСТ № 616290 та ВСТ № 616291, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Корнієць Л.І., реєстраційне посвідчення від 16 травня 2006 року № НОМЕР_2 видане КМБТІ, витяг з Державного реєстру правочинів № 2368720 від 11 травня 2006 року, акт прийому-передачі зазначеної будівлі від 11 травня 2006 року та витяг про державну реєстрацію прав № 28133096 від 25 листопада 2010 року, виданий КТБТІ.

Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційних скаргах ОСОБА_4, ОСОБА_8, ОСОБА_7 просять скасувати ухвалені у справі судові рішення, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, із ухваленням нового рішення у справі про задоволення позову.

Вивчивши матеріали справи, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, вважає, що касаційні скарги підлягають відхиленню з огляду на наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

З матеріалів справи вбачається, що предметом спору у даній справі є правомірність дій нотаріуса при посвідченні 28 січня 2011 року договору купівлі-продажу нежилого приміщення (будівлі трансформаторної підстанції) та видача дубліката цього договору, а також застосування наслідків неправомірності дій нотаріуса шляхом їх скасування.

Вирішуючи спір, суди належним чином перевірили доводи позивача, на які він посилався як на підставу подання даного позову до суду, а також наявні у справі докази та встановили, що виправлення у договорі, а саме викреслення у ньому відомостей про покупця ОСОБА_7 нотаріусом здійснено з порушенням вимог ст. ст. 51, 52, 54 Закону України «Про нотаріат» та положень цивільного законодавства щодо зобов'язання. Однак разом із цим судами встановлено, що реальне настання обумовлених договором купівлі-продажу нежилого приміщення (будівлі трансформаторної підстанції) від 28 січня 2011 року правових наслідків відбулося: продавці ОСОБА_4 та ОСОБА_8 втратили право власності на предмет цього договору, а ОСОБА_6 набув право власності на нього, що крім самого договору купівлі-продажу, підтверджується судовими рішеннями, які містяться у матеріалах справи (а. с. 115 - 130, 225 - 229, т. 1; а. с. 52, т. 2).

З пояснень ОСОБА_4 та ОСОБА_8 суди встановили, що фактично останні вважають порушеними свої права продавців за договором від 28 січня 2011 року купівлі-продажу нежилого приміщення (будівлі трансформаторної підстанції) у зв'язку з неотриманням ними від покупця ОСОБА_6 обумовленої ними суми вартості предмета продажу. При цьому ОСОБА_4 в обґрунтування своїх вимог за позовом до нотаріуса посилається на порушення відповідачем його права на належні нотаріальні дії.

Фактично ж між сторонами існує спір про право, який підлягає вирішенню у передбаченому законом порядку і який вони намагалися вирішити шляхом пред'явлення позовів про визнання недійсним зазначеного договору купівлі-продажу та його розірвання, посилаючись на інші, ніж у даній справі, обставини, проте, у задоволенні їхніх вимог судами було відмовлено.

Зважаючи на викладене, суди дійшли правильного висновку, що встановлені у справі обставини про порушення приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвиновою (Шевченко) Н.М. положень Закону України «Про нотаріат» та Інструкції про вчинення нотаріальних дій під час посвідчення правочину - договору купівлі-продажу нерухомого майна не дають підстав для їх скасування, проте, відповідно до ст. 203, ч. 3 ст. 209, ст. 215 ЦК України можуть бути підставою для вимог про визнання договору недійсним, але таких вимог у даній справі позивач не заявляв.

Отже, наведені в касаційних скаргах доводи заявників є необґрунтованими й правильність вищезазначених висновків судів не спростовують та не дають підстав для висновку про порушення судами норм процесуального права чи неправильне застосування норм матеріального права, яке призвело або могло призвести до неправильного вирішення справи. За таких обставин рішення суду першої інстанції та ухвалу апеляційного суду слід залишити без змін.

Відповідно до ч. 3 ст. 332 ЦПК України суд касаційної інстанції при попередньому розгляді справи відхиляє касаційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо відсутні підстави для скасування судового рішення.

Керуючись ст. 332 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційні скарги ОСОБА_4, ОСОБА_8 та ОСОБА_7, подану представником ОСОБА_9., відхилити, рішення Подільського районного суду м. Києва від 7 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 29 березня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

М.В. Дем'яносов А.О. Леванчук
О.В. Ступак

Колегія суддів: