РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

ун. № 759/3474/16-ц

пр. № 2/759/2671/16

19 липня 2016 року Святошинський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді Миколаєць І.Ю.

при секретарі Шелудько В.В.

за участю позивача ОСОБА_1

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу,

ВСТАНОВИВ:

03.03.2016 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом щодо розірвання шлюбу, зареєстрованого 11.09.1993 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених (актовий запис № 2756) між нею та ОСОБА_2 посилаючись на те, що шлюбно-сімейне життя з відповідачем не склалося через несумісність характерів, різні погляди на шлюб та сім'ю. На час звернення до суду сторони разом не проживають, спільне господарство не ведуть, шлюбно-сімейні стосунки не підтримують. Позивач вважає, що подальше збереження шлюбу неможливе і суперечить її життєвим інтересам. Неповнолітніх дітей на час розгляду справи сторони не мають.

У судовому засіданні ОСОБА_1 підтримує заявлені вимоги та просить їх задовольнити. Зазначає, що не проживає з відповідачем однією сім'єю з 04.02.2016 року.

ОСОБА_2 у судове засідання не з'явився про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, клопотання про розгляд справи за своєї відсутності не подавав. А тому суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, вислухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред'явлений одним із подружжя.

Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення.

Судом встановлено, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 11.09.1993 року, про що Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених зроблено актовий запис 2756 та видано відповідне свідоцтво (а.с.3).

Із пояснень позивача вбачається, що сторони неповнолітніх дітей від шлюбу не мають, не ведуть спільного господарства, не підтримують сімейно-шлюбні стосунки і мають окремий бюджет.

За таких обставин суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Тому позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 бажає залишити прізвище набуте у шлюбі «ОСОБА_1».

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 110-112 Сімейного Кодексу України, ст.ст.10, 57, 60, 209, 213-215, 218, 224-228, 292, 294 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про розірвання шлюбу, задовольнити.

Шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, зареєстрований 11.09.1993 року Палацом реєстрації шлюбів та новонароджених (актовий запис № 2756), розірвати.

Після розірвання шлюбу ОСОБА_1 залишити прізвище набуте у шлюбі «ОСОБА_1».

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив за письмовою заявою відповідача. Заяву про перегляд заочного рішення може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Апеляційну скаргу на рішення суду може бути подано протягом десяти днів з дня проголошення рішення. Особи, що брали участь у справі, але не були присутні під час проголошення рішення можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: