Справа № 466/4562/16-ц
У Х В А Л А

іменем України

9 червня 2016року Шевченківський районний суд м. Львова

в складі головуючої судді Білінської Г.Б.

при секретарі Дмитришин Н.Б.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові цивільну справу за скаргою ЛМКП «Львівтеплоеннрго» на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ,-

встановив:

13 травня 2016року ЛМКП «Львівтеплоенерго» звернулось до суду із скаргою на дії державного виконавця Шевченківського ВДВС ЛМУЮ та просить скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №50174044 від 01.03.2016року.

В обґрунтування скарги зазначив, що 03.03.2015року Шевченківський районний суд м. Львова у справі №466/1510/15-ц видав судовий наказ №2-н/466/191/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, 22.03.1955р.н., ОСОБА_2, 16.11.1983р.н., ОСОБА_3, 09.12.1924р.н. на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2397,02грн. заборгованості, а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувана 121,80 грн. судового збору.

Крім того, з довідки Міністерства доходів та зборів від 03.03.2015р., наданої на запит Шевченківського районного суду м. Львова у справі № 466/1510/15-ц про надання інформації про РНОКПП фізичної особи ОСОБА_1,22.03.1955р.н, адреса: Україна, Львів, вул. Масарика,14/5 вбачається, що надати реєстраційний номер облікової картки вказаної фізичної особи не має можливості з причини, оскільки боржник з такими реєстраційними даними: ПІБ, дата народження, місце проживання у Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків не зареєстрований.

04.06.2015р. ЛМКП «Львівтеплоенерго» супровідним листом № 09-3215 на адресу Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ для примусового виконання було направлено судовий наказ № 2-н/466/191/15 від 03.03.2015р., виданий Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/1510/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1, 22.03.1955р.н. та інших (місце проживання: 79059 Львів, вул. Масарика,14/5) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» заборгованості за споживання теплової енергії, інфляційних втрат, 3% річних в розмірі 2397,02грн., а також про стягнення солідарно з боржника на користь стягувана 121,80 грн. судового збору разом з заявою про прийняття виконавчого документа до виконання та відкриття виконавчого провадження за № 09-3209 від 04.06.2016р. та копією довідки Міністерства доходів та зборів від 03.03.2015р.

01.02.2016р. за вхід №373 ЛМКП «Львівтеплоенерго» було отримано супровідного листа Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції від 29.10.2016р./ В-15 №47781017 разом з копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - ВП № 47781017 від 29.10.2015р., винесеної державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 з примусового виконання судового наказу № 466/1510/15-ц від 03.03.2015р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1,22.03.1955р.н, адреса: Україна, Львів, вул. Масарика,14/5 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу в розмірі 2518,82грн., оскільки предявлений до виконання виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній індивідуальний номер боржника (для фізичних осіб-платників податків). Дана вимога до виконавчого документа стверджується п.3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.3 інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/2080.

Проте, ЛМКП «Львівтеплоенерго» вважає, що вказана постанова прийнята з порушенням вимог чинного законодавства та підлягає скасуванню.

В судове засідання сторони по справі не зявився, хоча належним чином був повідомлений про дату та час судового засідання, на адресу суду надійшла заява про слухання справи у його відсутності.

У відповідності до ст.197 ЦПК України у звязку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами.

Ознайомившись з матеріалами справи, суд вважає, що скарга підлягає до задоволення.

В судовому засіданні встановлено, що 03.03.2015року Шевченківський районний суд м. Львова у справі №466/1510/15-ц видав судовий наказ №2-н/466/191/15 про стягнення солідарно з ОСОБА_1, 22.03.1955р.н., ОСОБА_2, 16.11.1983р.н., ОСОБА_3, 09.12.1924р.н. на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2397,02грн. заборгованості, а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувана 121,80 грн. судового збору.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обовязкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ст. 2 Закону України "Про державну виконавчу службу» примусове виконання рішень покладається на державну виконавчу службу, яка входить до системи органів Міністерства юстиції України, а примусове виконання рішень здійснюють державні виконавці.

Відповідно до п.3 ч. 2 ст. 17 Закону України "Про виконавче провадження" (далі - Закон), судові накази підлягають виконанню державною виконавчою службою.

У відповідності з ч. 1, ст. 6 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб.

Контроль за своєчасністю, правильністю, повнотою виконання рішень державним виконавцем, відповідно до ст. 83 Закону України «Про виконавче провадження», здійснюється начальником органу державної виконавчої служби, безпосередньо якому підпорядковуються державні виконавці.

01.02.2016р. за вхід №373 ЛМКП «Львівтеплоенерго» було отримано супровідного листа Шевченківського ВДВС Львівського міського управління юстиції від 29.10.2016р./ В-15 №47781017 разом з копію постанови про повернення виконавчого документа стягувачеві - ВП № 47781017 від 29.10.2015р., винесеної державним виконавцем Шевченківського ВДВС Львівського МУЮ ОСОБА_4 з примусового виконання судового наказу № 466/1510/15-ц від 03.03.2015р., виданого Шевченківським районним судом м. Львова про стягнення солідарно з ОСОБА_1,22.03.1955р.н, адреса: Україна, Львів, вул. Масарика,14/5 на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» боргу в розмірі 2518,82грн., оскільки предявлений до виконання виконавчий документ не відповідає вимогам ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження», а саме відсутній індивідуальний номер боржника (для фізичних осіб-платників податків). Дана вимога до виконавчого документа стверджується п.3 ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» та п. 3.3 інструкції з організації примусового виконання рішень затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012р. № 512/5 зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012р. за № 489/2080.

В ст.1 Конституції України вказано, що Україна є суверенна і незалежна, демократична, соціальна, правова держава.

Відповідно до ст. 8 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Конституція України має найвищу юридичну силу. Закони та інші нормативно-правові акти приймаються на основі Конституції України і повинні відповідати їй.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобовязані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Відповідно до ч.2 ст.32 Конституції України й ч.І ст. 302 ЦК України не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, крім випадків, визначених законом.

Офіційне тлумачення вказаного положення Конституції України міститься в Рішенні Конституційного Суду України від 20 січня 2012 року № 2-рп/2012, відповідно до пункту 1 якого збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди державою, органами місцевого самоврядування, юридичними або фізичними особами є втручанням в її особисте та сімейне життя, таке втручання допускається винятково у випадках, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.

Вимоги до змісту виконавчого листа встановлені частиною першою статті 18 Закону України «Про виконавче провадження», якою передбачено, що потрібно зазначати у виконавчому листі індивідуальний ідентифікаційний номер боржника (фізичної особи), а пунктом 6 частини першої статті 26 цього Закону встановлено, що у разі невідповідності змісту виконавчого листа вимогам статті 18 державний виконавець відмовляє у відкритті виконавчого провадження.

Разом з тим відповідно до пункту 3 частини третьої статті 11 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець при здійсненні виконавчого провадження має право з метою захисту інтересів стягувана одержувати безоплатно від органів, установ, організацій, посадових осіб, сторін та учасників виконавчого провадження необхідні для проведення виконавчих дій пояснення, довідки та іншу інформацію, у тому числі й конфіденційну.

Отже, позиція Верховного Суду України щодо відмови у відкритті виконавчого провадження у звязку з відсутністю ідентифікаційного номера боржника наступна, а саме: що відсутність у судовому наказі ідентифікаційного номера боржника не є підставою для відмови у відкритті державним виконавцем виконавчого провадження (Постанова ВСУ від 25 червня 2014 року справа № 6- 62цс 14).

Таким чином, на підставі вищенаведеного можна зробити висновок про те, що не зазначення у судовому наказі № 2-Н/466/191/15 від 3 березня 2015 року ідентифікаційного коду боржника, не може бути підставою для відмови у відкритті виконавчого провадження (відмови в прийнятті до провадження виконавчого документа), оскільки державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_5, надану стягувачем копію довідки Міністерства доходів і зборів від 08.12.2015р. щодо неможливості надати реєстраційний номер облікової картки вказаної Фізичної особи (боржника) було проігноровано, а своїм правом отримання конфіденційної інформації, тобто ідентифікаційного номера - не скористався, а зіславшись на відсутність у виконавчому документі індивідуального ідентифікаційного номера боржника, виніс постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження (відмову в прийнятті до провадження виконавчого документа) тим самим допустив у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів Стягувача, в звязку з чим винесена ним постанова є безпідставною, незаконною та неправомірною, прийнятою з порушенням вимог чинного законодавства та норм матеріального права, а тому підлягає скасуванню.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про виконавче провадження» сторони виконавчого провадження мають право оскаржувати рішення, дії або бездіяльність державного виконавця з питань виконавчого провадження у порядку, встановленому цим Законом.

Відповідно до ч. 4 ст. 82 Закону України «Про виконавче провадження» рішення, дії чи бездіяльність державного виконавця або іншої посадової особи державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами до суду, який видав виконавчий документ.

Згідно ст.383 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їх права чи свободи.

У відповідності до п.7 постанови від 26.12.2003р. №14 Пленуму Верховного Суду України «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність органів і посадових осіб державної виконавчої служби та звернень учасників виконавчого провадження» у разі визнання неправомірними рішення, дій або бездіяльності державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби суд зобов'язує їх усунути допущені порушення або іншим шляхом поновлює порушені права чи свободи заявника.

З огляду на вищенаведене суд вважає, що скарга є підставна та підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 383-389 ЦПК України, суд, -

ухвалив:

скаргу задовольнити.

Скасувати постанову про відмову у відкритті виконавчого провадження №50174044 від 01.03.2016року.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 прийняти до виконання судовий наказ № 2-н/466/191/15 від 03.03.2015р., виданий Шевченківським районним судом м. Львова у справі № 466/1510/15-ц про стягнення солідарно з ОСОБА_1, 22.03.1955р.н. та інших (місце проживання: 79059 Львів, вул. Масарика,14/5) на користь ЛМКП «Львівтеплоенерго» 2397,02грн. заборгованості, а також про стягнення солідарно з боржників на користь стягувана 121,80 грн. судового збору, відкрити виконавче провадження та забезпечити його примусове виконання.

Зобовязати державного виконавця Шевченківського відділу державної виконавчої служби Львівського міського управління юстиції ОСОБА_4 повідомити про виконання ухвали суд і заявника не пізніше ніж у місячний строк з дня одержання ухвали суду.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до апеляційного суду Львівської області через Шевченківський районний суд м. Львова шляхом подачі протягом пяти днів з дня проголошення ухвали суду апеляційної скарги.

Суддя: ОСОБА_6