У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

16 грудня 2016 року м. Бахмут Донецької області

Апеляційний суд Донецької області в складі:

головуючого - судді: Будулуци М.С.,

суддів: Курило В.П., Космачевської Т.В.,

за участю секретаря Марченко Я.О.,

розглянувши в відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів по невиконаним зобовязанням, -

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року закрито провадження по цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів по невиконаним зобовязанням, як такої, що не підлягає, розгляду в порядку цивільного судочинства.

Не погодившись із вказаною ухвалою суду, позивач ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу скасувати, а справу направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.

В обґрунтування доводів скарги позивач зазначив, що суд помилково закрив провадження по справі з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та може бути розглянута лише в порядку адміністративного судочинства, посилаючись на те, що звернення з позовом до субєкта власних повноважень не є підставою для розгляду справи в порядку адміністративного провадження, а він звернувся за захистом порушених прав, що виникли з цивільних правовідносин, обумовлених цивільно-правовою угодою. Тому він вважає, що справа підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Позивач ОСОБА_1 та представник Фонду гарантування вкладів фізичних осіб в судове засідання апеляційного суду не зявилися, але про час та місце розгляду справи вони повідомлені судовими повістками та телефонограмами (а.с. 73-76).

Позивач просив розглянути справу без його участі (а.с. 62-63).

Заслухавши доповідь судді апеляційного суду, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційну скаргу позивача слід задовольнити частково, оскаржувану ухвалу суду скасувати та справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Згідно з п. 4 ч.1 ст.311 ЦПК України, підставами для скасування ухвали суду, що перешкоджає подальшому провадженню у справі і направленню справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є порушення норм матеріального чи процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.

Ухвалою Краматорського міського суду від 25 жовтня 2016 року провадження у справі за позовом ОСОБА_1 до Фонду гарантування вкладів фізичних осіб про стягнення грошових коштів по невиконаним зобовязанням закрито з посиланням на п.1 ч.1 ст. 205 ЦПК України з тих підстав, що справа не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, та може бути розглянуто в порядку адміністративного судочинства окружним адміністративним судом.

Однак, таких висновків суд першої інстанції дійшов передчасно.

Як вбачається з позовних вимог ОСОБА_1, які він уточнив, вбачається , що останній просив стягнути із Фонду гарантування вкладів фізичних осіб грошові кошти з його невиплачених вкладів згідно заочного рішення Краматорського міського суду від 23 жовтня 2015 року, яке набуло чинності (а.с. 1,17).

За цим рішенням суду на користь ОСОБА_1 з Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» стягнуто залишок суми неповернутого банківського вкладу (депозиту) в розмірі 5 258, 58 доларів США. Вказане рішення суду до цього часу не виконано, а тому він просив стягнути вказані кошти з Фонду гарантування вкладів фізичних осіб.

Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» (далі - Закон) установлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду, порядок виплати відшкодування;за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків.

Відповідно до частини другої статті З Закону, Фонд є юридичною особою публічного права, має відокремлене майно, яке є об'єктом права державної власності і перебуває у його господарському віданні. Фонд є суб'єктом управління майном, самостійно володіє, користується і розпоряджається належним майном, вчиняючи стосовно нього будь-які дії (у тому числі відчуження, передача в оренду, ліквідація), що не суперечать законодавству та меті діяльності Фонду.

Відповідно до статті 47 Закону, уповноважена особа Фонду (кілька уповноважених осіб Фонду) визначається виконавчою дирекцією Фонду. До неї застосовуються правила та вимоги, визначені статтею 35 цього Закону. Рішення уповноваженої особи Фонду є обов'язковими для виконання працівниками банку, що ліквідується.

Уповноважена особа Фонду: 1) діє без довіреності від імені банку, що ліквідується; 2) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 3) виконує організаційно-розпорядчі функції для реалізації процедури ліквідації;банку; 4) здійснює повноваження Фонду, визначені цим Законом та делеговані їй Фондом; 5) звітує про результати своєї роботи перед виконавчою дирекцією Фонду.

Разом з тим, згідно зі статтею 17 Кодексу адміністративного судочинства України, юрисдикція адміністративних судів поширюється на правовідносини, що виникають у зв'язку з здійсненням суб'єктом владних повноважень владних управлінських функцій, а також у зв'язку з публічним формуванням суб'єкта владних повноважень шляхом виборів або референдуму. Юрисдикція адміністративних судів поширюється на публічно-правові спори, зокрема: 1) спори фізичних чи юридичних осіб із суб'єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи правових актів індивідуальної дії), дій чи бездіяльності; 2) спори з приводу прийняття громадян на публічну службу, її проходження, звільнення з публічної служби; 3) спори між суб'єктами владних повноважень з приводу реалізації їхньої компетенції у сфері управління, у тому числі делегованих повноважень; 4) спори, що виникають з приводу укладання, виконання, припинення, скасування чи визнання нечинними адміністративних договорів; 5) спори за зверненням суб'єкта владних повноважень у випадках, встановлених Конституцією та законами України; 6) спори щодо правовідносин, пов'язаних з виборчим процесом чи процесом референдуму; 7) спори фізичних чи юридичних осіб із розпорядником публічної інформації щодо оскарження його рішень, дій чи бездіяльності у частині доступу до публічної інформації.

У даній справі спірні правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й в силу вимог закону саме на Фонд гарантування вкладів фізичних осіб в указаному спорі покладено обов'язок відшкодувати зазначені кошти від імені сторони правочину.

Згідно із частинами першою, другою статті 15 ЦПК України у порядку цивільного судочинства суди розглядають справи про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також з інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд справ за КАС України або Господарським процесуальним кодексом віднесено до компетенції адміністративних чи господарських судів.

Враховуючи вищезазначене, звернення позивача до субєкта владних повноважень не є підставою для розгляду спору у порядку адміністративного судочинства, оскільки, позивач звернувся за захистом порушених прав, що виникли із цивільних відносин, а саме із цивільно-правової угоди, тому такий спір підлягає розгляду у порядку цивільного судочинства.

Саме такий правовий висновок наведено в постанові судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 09 листопада 2011 року у справі № 6-2309 цс16, який є обовязковим для судів нижчої ланки.

Разом з тим, на виконання вимог ст. 10 ЦПК України, суд мав уточнити, у який спосіб, передбачений Законом, позивач має намір стягнути суми неповернутого банківського вкладу (депозиту) в розмірі 5 258, 58 доларів США з відповідача - Фонду гарантування вкладів фізичних осіб (далі - Фонд), що вже стягнуті згідно заочного рішення суду з Публічного акціонерного товариства «Дельта банк» (далі - ПАТ Дельта банк»), та в залежності від цього остаточно вирішити питання щодо підсудності розгляду цієї справи.

Як вбачається з письмових заперечень представника Фонду, стосовно ПАТ «Дельта банк» розпочато процедуру ліквідації , призначено уповноважену особу Фонду та делеговано всі повноваження ліквідатора ПАТ «Дельта банк» ОСОБА_2 (а.с. 36- 39).

Таким чином, оскільки суд першої інстанції дійшов передчасного висновку про закриття провадження по справі з тих підстав, що справа підлягає розгляду лише в порядку адміністративного судочинства та не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства, то відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 311 ЦПК України, ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року слід скасувати і справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 311, 314 ЦПК України, апеляційний суд, -

УХВАЛИВ:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити частково.

Ухвалу Краматорського міського суду Донецької області від 25 жовтня 2016 року скасувати і направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання нею законної сили.

Судді: