Провадження № 2/219/4722/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 грудня 2016 року Артемівський міськрайонний районний суд Донецької області

в складі: головуючої судді Чопик О.П.,

при секретарі Чубикало О.А.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Бахмуті Донецької області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини,

в с т а н о в и в :

позивач звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для прийняття спадщини, посилаючись на те, що він є спадкоємцем майна після смерті його діда ОСОБА_3, який помер 25 жовтня 2007 року та баби ОСОБА_4, яка померла 14 квітня 2014 року. Стверджує, що у визначений законом строк не зміг звернутись у нотаріальну контору зі заявою про прийняття спадщини, оскільки вважав, що у звязку з наявністю заповіту він може звернутись до нотаріальної контори для прийняття спадщини у будь-який час, а також були відсутні кошти для оформлення спадщини. Просить суд визначити йому додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3 та ОСОБА_4.

Позивач в судове засідання не зявився, подавши заяву про розгляд справи у його відсутності та про підтримання позовних вимог. Просить позов задовольнити в повному обсязі.

Відповідач в судове засідання не зявилася, подавши заяву про розгляд справи у її відсутності. Просить прийняти рішення на розсуд суду.

Відповідно до ст.169 Цивільного процесуального кодексу України суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутності представників сторін, від яких надійшли відповідні заяви, на підставі наявних у справі доказів, які вважає достатніми.

З урахуванням ч.2 ст.197 Цивільного процесуального кодексу України, у звязку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Судом установлено, що згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-НО №245910, виданим 29 жовтня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по м.Артемівську Артемівського міськрайонного управління юстиції, ОСОБА_3 помер 25 жовтня 2007 року (а.с.14).

Згідно зі свідоцтвом про смерть серії 1-НО №782723, виданим 17 квітня 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Артемівську реєстраційної служби Артемівського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області, ОСОБА_4 померла 14 квітня 2014 року (а.с.15).

Відповідно до свідоцтва про право власності на житло, виданого 28 вересня 2005 року відділом з реформування управління та утримання житлового фонду Артемівської міської ради за №21308, квартира, яка знаходиться за адресою: АДРЕСА_1, належить на праві спільної власності по ? частки ОСОБА_3 та ОСОБА_4 (а.с.9).

Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 9 червня 2008 року нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори Донецької області ОСОБА_5 за реєстровим № 1-2933, ОСОБА_4 є спадкоємцем майна після смерті чоловіка ОСОБА_3, який помер 25 жовтня 2207 року, яке складається з ? частки квартири №6, розташованої у будинку №177 по вул. Петровського у м.Артемівську Донецької області (а.с.12).

Згідно з заповітом, посвідченим 9 червня 2008 року нотаріусом Першої Артемівської державної нотаріальної контори ОСОБА_5, реєстровий №1-2935, ОСОБА_4 заповіла все своє майно ОСОБА_1 та ОСОБА_2.

З Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру №46320781 виданої 27 грудня 2016 року Першою Артемівською державною нотаріальною конторою, вбачається, що спадкова справа після смерті ОСОБА_4 не відкрита. Крім того, 12 лютого 2008 року за заявою ОСОБА_4 було заведено спадкову справу на майно ОСОБА_3, померлого 25 жовтня 2007 року, інших заяв від інших спадкоємців не надходило. 9 червня 2008 року ОСОБА_4 видано свідоцтво про право на спадщину за законом.

Відповідно до ч.1 ст.1223 Цивільного кодексу України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.

У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 Цивільного кодексу України).

Згідно з ч.1 ст.1270 Цивільного кодексу України, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини.

Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч.ч.1, ст.1220 Цивільного кодексу України).

Статтею 1272 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За письмовою згодою спадкоємців, які прийняли спадщину, спадкоємець, який пропустив строк для прийняття спадщини, може подати заяву про прийняття спадщини нотаріусу за місцем відкриття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини.

У п.24 Постанови від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» Пленум Верховного Суду України надав розяснення про те, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов'язані з об'єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій.

Встановлено, що позивач не звернувся до нотаріуса зі заявою про прийняття спадщини у встановлений законом строк у звязку з тим, що сприймав наявність заповіту як підтвердження права на обовязкове спадкування без встановлення обовязку звернення до нотаріуса у будь-який строк. Також стверджує, що у нього були відсутні достатні кошти для оформлення спадщини через скрутне матеріальне становище.

Зазначені причини суд визнає такими, що істотно утруднювали позивачеві подання заяви про прийняття спадщини в строк, визначений законом.

З огляду на викладене, оскільки позивач пропустив строк для прийняття спадщини з поважних причин, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити, визначивши позивачеві спадкоємцеві додатковий строк, достатній для подання нею заяви про прийняття спадщини.

Керуючись ст.ст. 4, 10, 60, 88, 169, 212, 215 Цивільного процесуального кодексу України, ст.ст.1220, 1223, 1270, 1272 Цивільного кодексу України, з урахуванням Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» з наступними змінами, суд

в и р і ш и в :

позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини, задовольнити.

Визначити ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті ОСОБА_3, який помер 25 жовтня 2007 року, та ОСОБА_4, яка померла 14 квітня 2014 року, - три місяці з дня набрання рішенням законної сили.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Головуюча О.П.Чопик