1Справа № 335/71/15-ц 2-п/335/69/2016
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 вересня 2016 року Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Шалагінової А.В.,

за участю секретаря судового засідання Герченової А.І.,

представника позивача ОСОБА_1,

відповідача ОСОБА_2,

представника відповідача ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду за адресою: м. Запоріжжя, вул. Перемоги, 51, заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2016 р. за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯ-АВТО» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству,

ВСТАНОВИВ:

Заочним рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2016 р. задоволено позов товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯ-АВТО» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству, внаслідок чого з ОСОБА_2 стягнуто на користь ТОВ «ЗАПОРІЖЖЯ-АВТО» суму матеріальної шкоди у розмірі 212 643,88 гривень, судові витрати 2 127,00 гривень.

22 липня 2016 р. надійшла заява ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення, в якій він просить суд скасувати вищезазначене заочне рішення та призначити справу до розгляду в загальному порядку з тих підстав, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не зміг повідомити суд про поважні причини неявки через звернення до лікарні. Також судом не було враховано докази, які свідчать про відсутність підстав для задоволення позову.

У судовому засіданні відповідач та його представник підтримали доводи заяви та просили заяву задовольнити.

Представник позивача у судовому засіданні проти задоволення заяви заперечувала, зазначивши, що відповідач був належним чином повідомлений судом про дату, час та місце розгляду справи, а докази, на які він посилається, були досліджені та оцінені судом.

Суд, заслухавши учасників процесу, вивчивши матеріали справи, доходить наступного висновку.

Як вбачається з матеріалів справи, 11 липня 2016 року Орджонікідзевським районним судом м. Запоріжжя в заочному порядку була розглянута цивільна справа за позовом товариства з обмеженою відповідальністю «ЗАПОРІЖЖЯ-АВТО» до ОСОБА_2 про стягнення матеріальної шкоди, заподіяної підприємству.

Із заочного рішення суду вбачається, що справа розглядалася за відсутності відповідача.

У судовому засіданні встановлено, що копію заочного рішення суду відповідач отримав 15 липня 2016 р. (том № 9 арк. справи 79). 22 липня 2016 р. позивач звернувся із заявою про перегляд заочного рішення (том № 9 арк. справи 82). Отже, суд доходить висновку, що ним не було пропущено встановленого законодавством строку на звернення до суду із заявою про перегляд заочного рішення.

У відповідності до п. 2 ч. 3 ст. 231 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд може своєю ухвалою за результатами розгляду заяви про перегляд заочного рішення скасувати заочне рішення і призначити справу до розгляду в загальному порядку.

Як випливає з положень ч. 1 ст. 232 ЦПК України, заочне рішення підлягає скасуванню, якщо судом буде встановлено, що відповідач не з'явився в судове засідання і не повідомив про причини неявки з поважних причин і докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

Тобто для скасування заочного рішення необхідна наявність обставин, що підтверджують: 1) поважні причини неможливості явки відповідача в судове засідання та повідомлення їх суду; 2) наявність у відповідача доказів, що мають істотне значення для правильного вирішення справи. При цьому, обовязковою є наявність обох цих умов.

На зазначену обставину також звернуто увагу в Узагальненні практики ухвалення та перегляду судами заочних рішень у цивільних справах від 1 травня 2007 р. Зокрема, Верховний Суд України зазначив, що правильною є практика тих судів, які скасовують заочне рішення лише за наявності двох підстав, визначених у ст. 232 ЦПК України, зокрема, якщо буде встановлено, що відповідач, який був належним чином повідомлений про час та місце судового розгляду, не зявився в судове засідання та не повідомив про причини неявки з поважних причин i докази, на які він посилається, мають істотне значення для правильного вирішення справи.

У судовому засіданні встановлено, що відповідачу було надіслано рекомендованою кореспонденцією судову повістку на судове засідання, яке було призначене на 21 червня 2016 р., яку відповідач отримав 5 липня 2016 р. (том № 9 арк. справи 63). В силу вимог статті 169 ЦПК України суд відклав судове засідання через його неявку та відсутність станом на час проведення судового засідання доказів вручення судової повістки на 11 липня 2016 р. (том № 9 арк. справи 60).

Про судове засідання, призначене на 11 липня 2016 р., відповідача також було повідомлено рекомендованою кореспонденцією, а також шляхом передачі секретарем судового засідання телефонограми 22 червня 2016 р. Проте, конверт із поштовим відправленням судової повістки повернувся на адресу суду з відміткою пошти «за закінченням терміну зберігання» (том № 9 арк. справи 64), а телефонограма була ним отримана особисто (том № 9 арк. справи 66). В судовому засіданні відповідач зазначив, що дійсно йому телефонував секретар судового засідання, але дзвінок був у день судового засідання. Зазначені твердження відповідача не підтверджені жодними доказами, а також спростовуються телефонограмою, що наявна в матеріалах справи. Крім того, відповідачем 11 липня 2016 р. о 15:46 год. здано через канцелярію суду письмові пояснення по суті позовних вимог (том № 9, арк. справи 6772), які також були враховані судом при ухваленні заочного рішення, що, зокрема, вбачається із тексту рішення суду. Відтак, відповідач був обізнаний про дату, час та місце розгляду справи 11 липня 2016 р.

Щодо поважності причин неповідомлення суду про неможливість явки відповідача у судове засідання відповідачем надано довідку КУ «6-а міська клінічна лікарня» від 11 липня 2016 р. б/н, за змістом якої відповідач звернувся до лікаря 11 липня 2016 р. о 13:00 год. Судове засідання було призначено 11 липня 2016 р. на 16:30 год. Враховуючи, що відповідач здав письмові пояснення 11 липня 2016 р. о 15:46 год. до канцелярії суду, суд доходить висновку, що в відповідача була можливість повідомити суд про неможливість прибуття у судове засідання цього ж дня о 16:30 год. шляхом одночасного здавання до канцелярії відповідної заяви.

Крім того, представник відповідача також зазначив, що він знав про дату, час та місце судового засідання з офіційного сайту суду, проте, перебував у судовому засіданні в апеляційному суді Запорізької області. Однак, представник відповідача не надав суду відповідних доказів вказаних ним обставин, а також не надав доказів неможливості повідомлення суду про ці обставини.

Крім того, у заяві про скасування заочного рішення, а також у судовому засіданні. відповідач посилався на докази, які, на його думку, мають істотне значення для правильного вирішення справи та які не були враховані судом при ухваленні заочного рішення. Однак, як випливає зі змісту заяви про перегляд заочного рішення, доводи відповідача ґрунтуються на неправильній оцінці судом доказів, які вже наявні в матеріалах справи. Також відповідач та його представник зазначили, що в них немає інших доказів, ніж ти, що наявні в матеріалах справи. Пояснення, що були надані відповідачем та його представником у судовому засіданні, стосувались обставин по суті спору, а не підстав, за яких було б можливе здійснити перегляд заочного рішення. Таким чином, ці доводи підлягають перевірці при апеляційному перегляді судового рішення, а не при розгляді заяви про скасування заочного рішення.

З урахуванням вищенаведеного, суд вважає, що у заяві відповідача відсутні передбачені законом підстави для скасування заочного рішення суду та призначення справи до розгляду в загальному порядку, з огляду на що заява підлягає залишенню без задоволення.

Керуючись ст.ст. 231, 232 ЦПК України, суд

У Х В А Л И В:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд заочного рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2016 р. залишити без задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає. На підставі частини четвертої статті 231 Цивільного процесуального кодексу України заочне рішення Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя від 11 липня 2016 р. може бути оскаржене в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Десятиденний строк на апеляційне оскарження рішення починає відраховуватися з дати постановлення даної ухвали про залишення заяви про перегляд заочного рішення без задоволення.

Вступна та резолютивна частини ухвали виготовлені в нарадчій кімнаті та проголошені у судовому засіданні 28 вересня 2016 р.

Повний текст ухвали виготовлено 2 жовтня 2016 р.

Суддя А.В. Шалагінова