МАЛИНОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОСОБА_1
Справа №521/6004/16-ц
Пр. №2/521/3040/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 квітня 2016 року м. Одеса

Суддя Малиновського районного суду м. Одеси Сегеда О.М., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності,

встановила:

У березні 2016р. ОСОБА_2 та ОСОБА_3 звернулись до суду із позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності.

Ухвалою суду від 30 березня 2016р. заява була залишена без руху та позивачам наданий строк для усунення недоліків, а саме для зазначення ціни позову, надання висновку про оцінку нерухомого майна, та надання документу про належну сплату судового збору, у відповідності до ціни позову.

04 квітня 2016р. до суду надійшла заява ОСОБА_6, представника позивачів за довіреністю від 28 березня 2016р. про усунення недоліків, однак до даної заяви не було надано висновку про оцінку нерухомого майна, документу про належну сплату різниці судового збору, у відповідності до ціни позову,оскільки остання тільки зазначила ціну позову відповідно до договору купівлі-продажу від 08 липня 1997 року.

Суд вважає, що своєю заявою від 04 квітня 2016р. представник позивачів, у встановлений строк, не усунула недоліки визначені в ухвалі суду від 30 березня 2016р., оскільки до матеріалів справи так і не було надано висновку про оцінку нерухомого майна, та документ про сплату різниці судового збору, у відповідності до ціни позову, або документ про сплату максимальної суми судового збору в розмірі 6890,00грн. за заявленою вимогою майнового характеру.

Відповідно до ч. 2 ст. 121 ЦПК України визначено, що якщо позивач відповідно до ухвали суду у встановлений строк виконає вимоги, визначені статтями 119 і 120 цього Кодексу, сплатить суму судового збору, позовна заява вважається поданою в день первісного її подання до суду. Інакше заява вважається неподаною та повертається позивачеві.

У постанові пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» (далі - Постанова) роз'яснено, що судові витрати - передбачені законом витрати (грошові кошти) сторін, інших осіб, які беруть участь у справі, понесені ними у зв'язку з її розглядом та вирішенням, а у випадках їх звільнення від сплати - це витрати держави, які вона несе у зв'язку з вирішенням конкретної справи.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), Рекомендація щодо заходів, які полегшують доступ до правосуддя № R (81)7, прийнята Комітетом міністрів Ради Європи 14 травня 1981 року, та практика Європейського суду з прав людини під час застосування цієї Конвенції не визнають необхідність сплати судових витрат обмеженням права доступу до суду.

У п. 3 вищевказаної Постанови зазначено, що порядок звернення до суду за судовим захистом урегульовано ЦПК України. Подання заяви до суду має відбуватись із дотриманням певних умов. Зокрема, частиною п'ятою статті 119 ЦПК України передбачено, що до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору. Отже, якщо сплата судового збору згідно з вимогами закону є обов'язковою, то наслідком недотримання цієї умови є залишення позовної заяви без руху, а у разі, якщо документ, що підтверджує сплату судового збору (частина п'ята статті 119 ЦПК України), не буде поданий у строк, установлений судом, - визнання заяви неподаною та її повернення позивачеві (стаття 121 ЦПК України) або залишення заяви без розгляду (пункт 8 частини першої статті 207 ЦПК України).

Оскільки на час звернення до суду із позовом про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності у позивачів відсутні документи необхідні для розгляду такого позову, суд вважає, що дана заява подана передчасно.

Разом із тим, позивачами не було заявлено клопотання про відстрочення або розстрочення судового збору, зменшення його розміру або звільнення від його оплати відповідно до статті 82 ЦПК України.

Суд розяснює сторонам, що відповідно до ч.5 ст. 121 ЦПК України повернення позовної заяви не перешкоджає повторному зверненню із заявою до суду, якщо перестануть існувати обставини, що стали підставою для повернення заяви.

Керуючись ст. 121 ЦПК України, суддя

ухвалила:

Заяву ОСОБА_2, ОСОБА_3 до ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання договору купівлі-продажу дійсним, визнання права власності визнати неподаною та повернути заявнику.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Одеської області через суд першої інстанції шляхом подання апеляційної скарги протягом пяти днів з дня отримання її копії.

Суддя: О.М. Сегеда