Справа № 336/7588/15-ц
Пр. № 4-с/336/16/2016
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 вересня 2016 року Шевченківський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді Щасливої О.В.,

при секретарі Морозовій В.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі справу за скаргою ОСОБА_1 на бездіяльність працівників Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області, заінтересовані особи ОСОБА_2, головний державний виконавець Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність співробітників Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції при здійсненні виконавчого провадження № 0827/8632/12 з примусового виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 року в справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою.

В скарзі посилаються на те, що 16 вересня 2015 року головний державний виконавець Шевченківського ВДВС ОСОБА_3 при здійсненні зазначеного виконавчого провадження зробив огляд земельно ділянки під будинком № 24 по вул. Червонопрапорній в м. Запоріжжі, про що склав акт, в якому зазначив, що стягувачеві у виконавчому провадженні ОСОБА_1 надано доступ до відведеної йому в користування земельної ділянки площею 103 квадратних метри, а також до земельної ділянки загального користування площею 10 квадратних метри за вказаною адресою. Зазначений акт не містить визначення меж земельних ділянок, одна з яких відведена в користування ОСОБА_1, а одна перебуває у спільному користуванні співлвасників, рівно як не містить і зазначення меж земельних ділянок, які відведені в користування кожній із сторін, а також перебувають у спільному користуванні, що унеможливлює ефективне виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 року.

Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 01.122015 року скаргу задоволено частково. В задоволенні вимог про зобовязання визначити на місці межі земельних ділянок № 1, № 2, № 3 відмовлено.

Так як під час дослідження наданого державним виконавцем відеозапису огляду спірної земельної ділянки, зробленого під час виходу на неї державного виконавця 16 вересня 2015 року, було встановлено наявність на земельній ділянці, відведеній учаснику права спільної часткової власності ОСОБА_1, чотирьох металевих конструкцій, а також навісу, повязаних фундаментом з землею, що використовуються членами сімї ОСОБА_2 за їхньою потребою, судом було зобовязано головного державного виконавця Іваницю Ю.О. вчинити дії, спрямовані на вчасне та повне виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 року про зобовязання ОСОБА_2 не чинити перешкоди у користуванні ОСОБА_1 земельною ділянкою, відведеною в користування ОСОБА_1, та надати йому вільний доступ до земельної ділянки загального користування.

Ухвалою колегії суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Запорізької області від 20.01.2016 року ухвалу суду першої інстанції за цією скаргою в частині зобовязання головного державного виконавця Іваницю Ю.О. вчинити дії, спрямовані на вчасне та повне виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 року, скасовано, питання в цій частині передано на новий розгляд до суду першої інстанції.

Під час нового судового розгляду в ході зясування питання, чи вважає стягувач дії державного виконавця незаконними, які саме, і до вчинення яких дій належить зобовязати державного виконавця, ОСОБА_1 і його представник заявили, що державного виконавця належить зобовязати зазначити в акті огляду наявні на земельній ділянці предмети матеріального світу, а саме: металеві конструкції, навіс, ворота, які встановила відповідач, з зазначенням відстані від парканів та будинку до цих предметів.

Зазначені відомості необхідні заявнику, як пояснив його представник, для використання в якості доказів при розгляді судом справи за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про усунення перешкод у користуванні земельною діялнкою, з яким він звернувся до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя. Так як ОСОБА_1 і представник побоюються, що під час вирішення цієї справи ОСОБА_2 може заперечувати як наявність таких перешкод, так і факт їх розміщення на ділянці, відведеній позивачеві, просять про задоволення цих вимог.

У звязку з викладеним, як зазначено, просять про зобовязання державного виконавця зазначити в акті наявні на земельних ділянках вказані перешкоди і відстань від них до паркану і до житлового будинку.

Державний виконавець, чиї дії оскаржуються, проти задоволення скарги заперечує. Вимоги про зобовязання зазначити в акті наявні на земельних ділянках предмети матеріального світу знаходить неспроможними, так як він перелічив в акті всі зафіксовані на відведеній ОСОБА_1 у користування ділянці речі, зокрема, сміття, каміння, бочки, скати, металеві стовпи від парканів, а також навіс. Що стосується здійснення вимірів, судове рішення, яке виконується, не містить таких приписів, тому їхнє визначення на місці є таким, що не відповідає змісту виконавчих дій саме в цьому провадженні, більш того, воно свідчило б про перевищення повноважень державного виконавця. Переконавшись, що ОСОБА_1 має вільний доступ до наданої йому в користування земельної ділянки № 1 площею 103 квадратних метри, а також до земельної ділянки № 3, що перебуває у спільному користуванні сторін, площею 10 квадратних метри, державний виконавець зробив відмітку про це в акті. Кожна із сторін, скориставшись своїм правом, зробила зауваження в тексті акту.

На підставі викладеного просить у задоволенні скарги відмовити.

Представник заінтересованої особи, належним чином повідомленої про час та місце вирішення скарги, яка знаходилась в залі судового засідання під час вчинення підготовчих дій, залишила судове засідання під час перебування суду в нарадчій кімнаті при вирішенні заяви ОСОБА_1 про відвід судді, не повідомивши суду про причини свого видалення.

За вказаних обставин, у відповідності до статті 386 ЦПК України, яка приписує обовязковість участі при розгляді скарги на дії виконавця лише скаржника і посадової особи державної виконавчої служби, чиї дії оскаржуються, а також їх представників, суд вважає за можливе вирішувати скаргу у відсутність представника боржника у виконавчому провадженні.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши надані докази, суд знаходить скаргу такою, що підлягає частковому задоволенню, з наступних міркувань.

Судом встановлено, що 16 вересня 2015 року головним державним виконавцем Шевченківського відділу державної виконавчої служби Запорізького міського управління юстиції ОСОБА_3 під час здійснення виконавчого провадження за виконавчим листом № 0827/8632/12, який виданий 12 грудня 2012 року Шевченківським районним судом м. Запоріжжя на виконання рішення апеляційного суду Запорізької області від 04.12.2012 року, складений акт державного виконавця, який містить висновок про те, що ОСОБА_2 надала доступ ОСОБА_1 до земельних ділянок площею 103 квадратних метри і 10 квадратних метри (а. с. 7 т. 1).

Згідно із ст. 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, а в силу ст. 3 ЦПК кожна особа має право в порядку, встановленому цивільним процесуальним законодавством, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтею 15 ЦК України передбачене право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Виходячи з наведених положень цивільного і цивільного процесуального законодавства, обєктом судового захисту кожного учасника цивільних правовідносин, наділеного цивільною процесуальною правоздатністю, є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес, які і можуть бути підставою для зверненням особи за судовим захистом.

Особливості захисту прав учасників цивільних правовідносин під час виконання судових рішень встановлені розділом УП ЦПК України.

Так, в силу ст. 383 ЦПК України учасники виконавчого провадження, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до Цивільного процесуального Кодексу, порушено їх права чи свободи, а згідно із ст. 387 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобовязує державного виконавця задовольнити вимогу заявника та усунути порушення або іншим шляхом поновити його порушені права чи свободи.

Вирішуючи вимоги скарги в тій редакції, в якій вони сформульовані в судовому засіданні 29 вересня 2016 року і відсутні в редакції скарги, яка надійшла до суду 19 жовтня 2016 року, суд не вбачає підстав для їхнього задоволення, оскільки відповідно до законодавства про виконавче провадження обовязок державного виконавця полягає у виконанні в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом, який містить формулювання, зазначене в резолютивній частині рішення.

І оскільки рішення суду (а. с. 42-43 т. 1) містить розпорядження про зобовязання відповідача не чинити перешкоди у користуванні земельною ділянкою та надати позивачу вільний доступ до земельної ділянки загального користування, суд погоджується з твердженнями державного виконавця про неналежність дій з визначення місця розташування вказаних в акті перешкод з привязкою до парканів та житлового будинку до виконавчого провадження, в межах якого здійснюються виконавчі дії, при здійсненні яких посадова особа державної виконавчої служби повинна діяти у спосіб і у межах, визначених законом.

Самостійною підставою для залишення цих вимог без задоволення є відсутність порушень права учасника виконавчого провадження у звязку з незазначенням державним виконавцем відстаней від наявних на ділянках перешкод до парканів та до житлового будинку.

Твердження ж про наміри використовувати ці заміри як докази під час іншого судового розгляду є неспроможними, так як цивільним процесуальним законодавством встановлений певний порядок забезпечення доказів до і після подання позову, і в усякому випадку отримання цих доказів за рахунок зобовязання державного виконавця виконати дії, утримання від яких жодним чином не посягає на право стягувача, є таким, що не ґрунтується на законі.

В силу ч. 2 ст. 11 Закону державний виконавець здійснює заходи, необхідні для своєчасного і в повному обсязі виконання рішення, зазначеного у виконавчому документі, в спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і цим Законом.

У звязку в викладеним, не вбачаючи порушень закону у зазначеній заявником бездіяльності, а також враховуючи, що само по собі зобовязання державного виконавця зафіксувати на земельних ділянках № 1 та № 3 відстань від забудов та інших перешкод, про що просить заявник, не сприятиме дієвому виконанню рішення, суд доходить висновку про відмову у задоволенні скарги, так як підставою для захисту права сторони виконавчого провадження згідно із законодавством про виконавче провадження і наведеною статтею 383 ЦПК України є лише сукупність таких факторів, як невідповідність дій (бездіяльності) державного виконавця закону і причинний звязок між цими діями (бездіяльністю) і порушенням прав та свобод особи.

Керуючись Законом України «Про виконавче провадження», ст. ст. 3, 4, 383-387, 369, 293, 294 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність працівників Шевченківського відділу державної виконавчої служби м. Запоріжжя головного територіального управління юстиції у Запорізькій області залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Запорізької області шляхом подання через суд першої інстанції апеляційної скарги протягом пяти днів після її винесення, а особами, у чию відсутність винесено ухвалу, - в той же строк з дня отримання її копії.

Суддя О.В. Щаслива