АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРНІВЕЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 листопада 2016 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Чернівецької області у складі:

головуючого Лисака І. Н.

суддів: Владичана А.І., Одинака О.О.,

секретар Вівчарик Н.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» до приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянського Вадіма Миколайовича про визнання безпідставною відмову нотаріуса у видачі дублікату правовстановлюючого документа та зобов'язання до вчинення дій, за апеляційною скаргою приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянського Вадіма Миколайовича на рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2016 року,-

В С Т А Н О В И Л А:

У липні 2016 року ПАТ КБ «ПриватБанк» звернулось до суду з позовними вимогами до приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянського В.М. про визнання безпідставною відмову нотаріуса від 30 березня 2016 року у видачі дублікату договору дарування будинку по АДРЕСА_1, укладеного 28 грудня 2004 року між дарувальником ОСОБА_2 та обдарованою ОСОБА_3, та зобов'язання нотаріуса видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат цього договору.

Рішенням Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2016 року позовні вимоги задоволено. Визнано незаконною відмову приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянського В.М. у вчиненні нотаріальної дії з підстави неоднозначного розуміння рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2010 року у цивільній справі «2-1168/10. Зобов'язано приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянського В.М. видати ПАТ КБ «ПриватБанк» дублікат договору дарування будинку, посвідчений приватним нотаріусом Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянським В.М. 28 грудня 2004 року за реєстровим №2908.

Вирішено питання розподілу судових витрат.

справа № 22-ц/794/1386/16 р. Головуючий у І інстанції Мізюк В.М.

категорія: 59 Доповідач Лисак І.Н.

В апеляційній скарзі приватний нотаріус Троянський В.М. через порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, неповного з'ясування обставин, що мають значення для справи, просить вищезазначене рішення суду, скасувати та ухвалити нове про відмову задоволені позовних вимог. Обґрунтовує наявністю судового рішення з приводу цього спору від 02 червня 2015 року про відмову у задоволені таких вимог, яке ухвалою апеляційної інстанції залишено без змін. Вважає постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії винесену за підставі нормативних актів, які регулюють порядок вчинення нотаріальних дій.

Колегія суддів, заслухавши суддю-доповідача, осіб, які беруть участь у справі, обговоривши доводи апеляційної скарги та перевіривши матеріали справи в межах заявлених в суді першої інстанції вимог, вважає, що апеляційна скарга підлягає відхиленню, з наступних підстав.

На підставі ст.10 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

В силу ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.

Під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд керується ст.303 ЦПК України та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Відповідно до п.2 ч.1 ст.205 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі у зв'язку з відмовою позивача від позову або укладенням мирової угоди сторін, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.

Доводи апеляційної скарги щодо наявності судового рішення щодо вирішення спору між тими самими сторонами й щодо того самого предмету спору спростовується копією ухвали Апеляційного суду Чернівецької області від 15 липня 2015 року по цивільній справі №22-ц/1018/15, постановленою за результатами перегляду рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 02 червня 2015 року, згідно якою предметом спору була не оскаржувана в цій справі постанова, а лист приватного нотаріуса Троянського В.М. від 17 квітня 2015 року №4/01-16 щодо роз'яснення порядку звернення із заявою про видачу дублікату нотаріально посвідченого документа.

Задовольняючи позовні вимоги у цій справі суд першої інстанції прийшов до висновку про набуття позивачем на підставі рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2010 року про звернення стягнення на предмет іпотеки усіх повноважень, необхідних для здійснення продажу іпотечного майна з укладенням від імені відповідача договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою (покупцем), що надає право ПАТ КБ «ПриватБанк» відповідно до встановленого порядку отримати дублікат правовстановлюючого документа, з чим погоджується й колегія суддів.

Так, відповідно до ч.1 ст.39 Закону України «Про іпотеку» у разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначаються, крім іншого, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону.

На підставі ч.5 ст.38 Закону України «Про іпотеку» дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені, на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця.

Як вбачається з рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 25 травня 2010 року при задоволенні вимог ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет іпотеки останньому надано право укладення від імені ОСОБА_3 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою - покупцем, з отриманням витягів з Державного реєстру прав власності, а також наданням інших повноважень, необхідних для здійснення продажу.

Згідно п. 2.7. Глави 2 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі по тексту - «Порядок»), якщо рішенням суду або договором про задоволення вимог іпотекодержателя передбачено право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, посвідчення таких договорів здійснюється за загальними правилами посвідчення договорів відчуження.

В силу 1.1. Глави 2 розділу ІІ цього Порядку правочини щодо відчуження та застави майна, право власності на яке підлягає реєстрації, посвідчуються за умови подання документів, що посвідчують право власності (довірчої власності) на майно, що відчужується або заставляється, крім випадків, передбачених пунктом 3 глави 7 розділу І цього Порядку, та у передбачених законодавством випадках, документів, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно в осіб, які його відчужують. У разі посвідчення правочинів щодо відчуження та застави нерухомого майна, право власності на яке зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, документи, що підтверджують державну реєстрацію прав на це майно, не подаються.

Доказів наявності вказаних у п.3 глави 7 розділу І Порядку підстав для вчинення нотаріальної дії без документів, що посвідчують право власності, суду не надано.

На підставі п.1.1. Глави 22 розділу ІІ цього Порядку у разі втрати або зіпсування документа, посвідченого або виданого нотаріусом, за письмовою заявою осіб, за дорученням яких або щодо яких учинялася нотаріальна дія, нотаріусом видається дублікат утраченого або зіпсованого документа.

Таким чином, зазначеним Порядком не передбачено випадків укладення договорів відчуження іпотекодержателем за відсутності правовстановлюючого документа на нерухоме майно, відомості щодо якого відсутні в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.

Погоджуючись із висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав для захисту порушеного права позивача колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ч.1 ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

На підставі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його, порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст.11 ЦК України цивільні права та обов'язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов'язки. Згідно цієї статті цивільні права та обов'язки можуть виникати з договорів та інших правочинів, інших юридичних фактів, безпосередньо з актів цивільного законодавства, у випадках, встановлених актами цивільного законодавства, з актів органів державної влади, органів влади Автономної Республіки Крим або органів місцевого самоврядування, або з рішення суду.

В силу ст.8 ЦПК України суд вирішує справи відповідно до Конституції України, законів України та міжнародних договорів, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші нормативно-правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. У разі виникнення у суду сумніву під час розгляду справи щодо відповідності закону чи іншого правового акта Конституції України, вирішення питання про конституційність якого належить до юрисдикції Конституційного Суду України, суд звертається до Верховного Суду України для вирішення питання стосовно внесення до Конституційного Суду України подання щодо конституційності закону чи іншого правового акта. У разі невідповідності правового акта закону України або міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує акт законодавства, який має вищу юридичну силу. У разі невідповідності закону України міжнародному договору, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує міжнародний договір. Норми права інших держав суд застосовує у разі, коли це встановлено законом України чи міжнародним договором, згода на обов'язковість якого надана Верховною Радою України. Якщо спірні відносини не врегульовані законом, суд застосовує закон, що регулює подібні за змістом відносини (аналогія закону), а за відсутності такого - суд виходить із загальних засад законодавства (аналогія права).

Конституцією України (ч.5 ст.124 в ред. 02.03.2014 року) закріплено, що судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов'язковими до виконання на всій території України.

Виконання рішення суду є невід'ємною частиною права на справедливий суд, а правильне застосування судами процесуального законодавства, пов'язаного з виконанням судових рішень, є визначальним з огляду на дотримання законних прав людини і громадянина.

Відповідно до ст. 14 ЦПК України при набранні рішенням законної сили воно є обов'язковим до виконання на всій території України, а державна виконавча служба як єдиний орган примусового виконання зобов'язана прийняти всі необхідні заходи для його виконання.

Крім того, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка з 11.09.1997 року в силу ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства, наголошено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов'язків цивільного характеру.

Стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» (з подальшими змінами) передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

Європейський суд з прав людини у рішенні у справі «Горнсбі проти Греції» (Hornsby v. Greece) від 19 березня 1997 року,заява № 18357/91, п. 40. констатував, що право на звернення до суду було б ілюзорним, якби національна правова система Договірної Сторони дозволяла, щоб остаточне, обов'язкове для виконання судове рішення залишалося невиконаним на шкоду одній зі сторін. Отже, виконання рішення, винесеного будь-яким судом, має розглядатися як невід'ємна частина «судового процесу» для цілей статті 6

Таким чином, відсутність правового регулювання способу виконання рішення суду при зверненні стягнення на предмет іпотеки шляхом укладення іпотекодержателем угод по відчуженню майна при відсутності правовстановлюючого документа на право власності іпотекодавця унеможливлює у визначений законом спосіб його виконати та завдасть шкоди іпотекодержателю.

Враховуючи обов'язковість виконання рішення суду, яким, крім іншого, позивач був наділений усіма правами ОСОБА_3, необхідними для укладення договору купівлі-продажу від її імені, вбачається, що відмова нотаріусом ПАТ КБ «ПриватБанк» в порядку п.1.1. Глави 22 розділу ІІ Порядку на отримання дублікату договору є безпідставною та порушує права кредитора на отримання сум за договором, виконання якого забезпечено іпотекою.

Відповідно до ст. 308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.

Враховуючи наведене, рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2016 підлягає залишенню без змін.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 303, 307, 308, 314, 315 ЦПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу приватного нотаріуса Кіцманського районного нотаріального округу Чернівецької області Троянського Вадіма Миколайовича відхилити.

Рішення Кіцманського районного суду Чернівецької області від 20 вересня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена протягом двадцяти днів у касаційному порядку до Верховного Суду.

Головуючий

Судді: