Справа 206/4946/16-ц
Провадження 2-н/206/392/16
У Х В А Л А

про відмову у прийняті заяви про видачу судового наказу

"12" вересня 2016 р. суддя Самарського районного суду міста Дніпропетровська Румянцев О.П. розглянувши матеріали наказного провадження за заявою Публічного акціонерного товариства «ДТЕК Дніпроенерго» про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплопостачання з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3,

в с т а н о в и в :

30 серпня 2016 року представник заявника звернувся до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення заборгованості з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Вивчивши матеріали справу доходжу висновку про необхідність відмовити заявнику у прийняті заяви про видачу судового наказу.

В силу п. 2 ч. 3 ст. 100 ЦПК України, суддя відмовляє у прийнятті заяви про видачу судового наказу, у разі якщо із заяви і поданих документів вбачається спір про право.

У відповідності до п. 9 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 14 «Про практику розгляду судами заяв у порядку наказного провадження» від 23 грудня 2011 року, наявність спору про право (пункт 2 частини третьої статті 100 ЦПК), яке є підставою для відмови у прийнятті заяви про видачу судового наказу, вирішується суддею у кожному конкретному випадку, виходячи із характеру та обґрунтованості заявленої матеріально-правової вимоги і документів, доданих до заяви. Наявність спору можна встановити відсутністю документів, що підтверджують наявність субєктивного права у заявника; документів, що підтверджують порушення субєктивного права або документів, що підтверджують виникнення права вимоги. Крім того, мають ураховуватися обставини, якщо із доданих документів вбачається, що боржник заперечує, не визнає або оспорює свій обовязок перед заявником (кредитором).

Як вбачається з довідки адресно-довідкового підрозділу ГУДМС УДМС України в Дніпропетровській області від 08 вересня 2016 року боржники ОСОБА_3 та ОСОБА_1 дійсно зареєстровані ІНФОРМАЦІЯ_1 з 02.02.2009 року та з 05.08.1997 року відповідно, проте боржник ОСОБА_2, знятий з реєстрації АДРЕСА_1 29.02.2016 року в м. Харків.

Також, як вбачається з заяви просять стягнути заборгованість за період з 01.09.2014 року по 30.06.2016 рік у розмірі 4398,12грн. з ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3, у розрахунку зазначено дві зареєстровані особи.

Враховуючи викладені обставини, вбачаю із поданих документів спір про право, у звязку з чим доходжу до висновку про необхідність відмовити у прийняті заяви про видачу судового наказу.

За змістом ч. 4 ст. 100 ЦПК України, про відмову у прийнятті заяви суддя постановляє ухвалу.

Відповідно до ч. 2 ст. 99 ЦПК України, у разі відмови в прийнятті заяви про видачу судового наказу або в разі скасування судового наказу внесена сума судового збору стягувачу не повертається. У разі пред'явлення стягувачем позову до боржника у порядку позовного провадження сума судового збору сплаченого за подання заяви про видачу судового наказу зараховується до суми судового збору, встановленої за позовну заяву.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 96-101, 121, 208-210, 293, ЦПК України, суддя

у х в а л и в :

Відмовити Публічному акціонерному товариству "ДТЕК Дніпроенерго" у прийняті заяви про видачу судового наказу про стягнення заборгованості за теплопостачання із ОСОБА_1, ОСОБА_2, ОСОБА_3.

Розяснити заявнику, що відмова у прийнятті заяви унеможливлює повторне звернення з такою самою заявою. Заявник у цьому випадку має право звернутися з тими самими вимогами у позовному порядку.

Апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом п'яти днів з дня отримання її копії до апеляційного суду Дніпропетровської області через Самарський районний суд м. Дніпропетровська.

Суддя О.П. Румянцев