Ухвала

іменем україни

20 липня 2016 рокум. Київ
Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

головуючого Дьоміної О.О.,

суддів: Дем'яносова М.В., Леванчука А.О.,

Маляренка А.В., Ступак О.В.,

розглянувши в судовому засіданні справу за позовом Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» до ОСОБА_4 про стягнення боргу, за касаційною скаргою уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5 на ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 03 вересня 2015 року позовну заяву Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк») до ОСОБА_4 про стягнення боргу залишено без руху у зв'язку з невідповідністю вимогам, установленим ст. ст. 119, 120 ЦПК України та Закону України «Про судовий збір».

Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року, залишеною без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, указану позовну заяву визнано неподаною та повернуто позивачу.

У касаційній скарзі уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 просить скасувати ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, справу направити на новий розгляд до суду першої інстанції, обґрунтовуючи свою вимогу порушенням судами норм процесуального права та неправильним застосуванням норм матеріального права.

Вивчивши матеріали справи, перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що касаційна скарга підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Залишаючи без руху позовну заяву ПАТ «Дельта Банк», суддя виходив із наявності підстав, передбачених ст. ст. 119, 120 ЦПК України, зазначивши, що за змістом п. 22 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, однак позовна заява подана не від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, а подана ПАТ «Дельта Банк».

На виконання вимог зазначеної ухвали 14 вересня 2015 року представник ПАТ «Дельта Банк» - Євсей Ю.М. - надіслав до суду заяву, у якій повідомив про те, що позовну заяву подано від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у справі, пов'язаній із проведенням заходів щодо повернення заборгованості позичальників перед банком під час запровадження тимчасової адміністрації в банку, а тому судовий збір сплаті не підлягає.

Визнаючи неподаною та повертаючи позовну заяву ПАТ «Дельта Банк», суддя виходив із наявності підстав, передбачених ст. ст. 119, 120 ЦПК України, оскільки позивачем не сплачено судовий збір за подання позовної заяви.

При цьому суддя вважав, що позовну заяву подано представником за довіреністю від імені та в інтересах ПАТ «Дельта Банк», яке на теперішній час має статус юридичної особи в особі уповноваженої особи лише як органу управління банком та в межах укладених саме останнім договірних правовідносин, а не від імені уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у зв'язку із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку, як це визначено п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», «оскільки банк є іншою юридичною особою та звернення з даним позовом з інших за характером правовідносин», і в тексті позовної заяви представник позивача не виклав обставин на обґрунтовування зв'язку позовних вимог, які за змістом позовної заяви випливають зі спору, що виник зі звичайних договірних відносин самостійних учасників цивільного обороту, зі здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку відповідно до Закону та Положення, а тому позивач не може бути звільнений від сплати судового збору за пред'явлення позову відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір».

Разом із тим суддя в ухвалі зазначив, що довіреність представника АТ «Дельта Банк» на ім'я Євсей Ю.М підписана ОСОБА_7, яка не є уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на здійснення тимчасової адміністрації у ПАТ «Дельта Банк» згідно з рішенням Виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб від 02 березня 2015 року № 51, доказів щодо повноважень ОСОБА_7 не надано.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд виходив із того, що відповідно до п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від оплати судового збору звільняється Фонд гарантування вкладів фізичних осіб як юридична особа публічного права.

Так, апеляційний суд дійшов висновку, що оскільки уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб звернулася до суду в інтересах банку з вимогою про стягнення заборгованості за кредитним договором з позичальника, то ці правовідносини виникли на підставі цивільно-правової угоди й уповноважена особа Фонду виступає в указаному спорі від імені сторони такого правочину, не здійснюючи при цьому владних повноважень (постанова Верховного Суду України від 07 жовтня 2015 року у справі № 6-1521цс15), тому передбачених п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» підстав для звільнення Фонду від сплати судового збору у цій справі не має.

Однак із вказаними висновками погодитися не можна виходячи з наступного.

Зі справи вбачається, що 29 серпня 2015 року ПАТ «Дельта Банк» подано до відділення поштового зв'язку указану позовну заяву до ОСОБА_4 про стягнення боргу, про що свідчить конверт із поштовим штемпелем (а. с. 6).

Станом на час подання зазначеного позову стаття 5 Закону України «Про судовий збір» у частині 1 містила пункт 22, згідно з яким від сплати судового збору звільняється уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - у справах, пов'язаних із здійсненням тимчасової адміністрації та ліквідації банку.

Таким чином, вказаний пункт не містив тези «як юридична особа публічного права», що помилково зазначено апеляційним судом під час написання його змісту та припустився хибного тлумачення наведеного пункту Закону України «Про судовий збір», ототожнивши уповноважену особу Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, яка відповідно до ст. ст. 34, 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» здійснює керівництво банком, у якому введено тимчасову адміністрацію, з самими Фондом як юридичною особою.

У додатках до позовної заяви міститься довіреність від імені ПАТ «Дельта Банк», підписана 20 серпня 2015 року уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» ОСОБА_5 (а. с. 5).

З огляду на вказане вважати, що позовну заяву подано ПАТ «Дельта Банк», а не уповноваженою особою Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Дельта Банк», у суду першої інстанції не було підстав.

Залишаючи ухвалу суду першої інстанції без змін, апеляційний суд не звернув уваги на допущені судом першої інстанції порушення норм процесуального та матеріального права, дійшов помилкових висновків про застосування п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», у результаті чого помилково залишив ухвалу суду першої інстанції без змін.

Отже, помилковими є висновки судів обох інстанцій про відсутність підстав для застосування п. 22 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» та звільнення позивача від сплати судового збору за подання позовної заяви, і такі висновки не можуть бути підставою для позбавлення позивача права на захист порушених прав, свобод та інтересів згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Керуючись ст. ст. 336, 342 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а :

Касаційну скаргу уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» ОСОБА_5 задовольнити.

Ухвалу Дарницького районного суду м. Києва від 16 вересня 2015 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 01 березня 2016 року скасувати, справу передати до суду першої інстанції для вирішення питання про відкриття провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий О.О. Дьоміна

Судді: М.В. Дем'яносов

А.О.Леванчук

А.В.Маляренко

О.В.Ступак