ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5049/16-ц
провадження № 2/753/3767/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"03" жовтня 2016 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого - судді Коренюк А.М.

при секретарі Леонтьєва В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа - Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, суд -

В С Т А Н О В И В

Позивач ОСОБА_2 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_3, ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5,, третя особа - Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку. Мотивуючи свої вимоги тим, що він є наймачем квартири АДРЕСА_1. Відповідачі з вересня 2014 року в квартирі не проживають, з вказаного часу квартирою не цікавляться, житлово-комунальні послуги не сплачують, з часу переїзду до іншого місця жодного разу не з»являвся за місцем своєї реєстрації, при цьому не вжили заходів для зняття з реєстраційного обліку, внаслідок чого він сплачує за них комунальні послуги, що впливає на його бюджет. За таких підстав вважає їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням, що й стало підставою звернення до суду з даним позовом.

В судовому засіданні представник позивача ОСОБА_6, діючий на підставі довіреності від 06 квітня 2016 року (а.с.24), позовні вимоги підтримав з тих же підстав та просив їх задовольнити в редакції від 29 березня 2016 року (а.с.11-13).

В судовому засіданні відповідачка ОСОБА_3 та її представник ОСОБА_7, діюча на підставі довіреності від 08 серпня 2016 року (а.с.35) за передорученням згідно договору про надання правової допомоги від 26 липня 2016 року (а.с.36), позлвні вимоги не визнала та просила відмовити у їх задоволенні за недоведеністю та безпідставністю вимог.

В судове засідання відповідачка ОСОБА_4, діюча в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, не з»явилась, належним чином повідомлена про час та місце розгляду справи - рекомендованою поштою з повідомленням про вручення (а.с.45-46, 47).

В судове засідання третя особа без самостійних вимог не з"явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи рекомендованим листом з повідомленням про вручення. Звернувся до суду із заявою про розгляд справи за відсутності його представника (а.с.50).

За таких підстав суд визнав за можливе розглядати справу за відсутності відповідача та третьої особи, на підставі доказів, наявних в матеріалах справи, й за погодженням сторін.

Вислухавши пояснення сторін, їх доводи та заперечення, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з"ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об"єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає відмові у задоволенні із наступних підстав.

Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України).

Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України).

Судом встановлено, що позивач є наймачем та зареєстрованим мешканцем квартири АДРЕСА_1. Іншими зареєстрованими мешканцями квартири є відповідачі ОСОБА_3 й ОСОБА_4 та неповнолітній син ОСОБА_4 - ОСОБА_5, (а.с.40).

Відповідно до ч.1 ст.72 Житлового кодексу України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців.

Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, відповідно до ст. 72 ЖК України, провадиться в судовому порядку.

Будь-яких доказів про те, що відповідачі не проживають в спірній квартирі, матеріали справи не містять, а тому підстав для визнання їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням немає.

Будучи присутньою в залі суду, відповідачка спростувала доводи позивача й вказала, що вона на постійній основі проживає в спірній квартирі, користується житлово-комунальними послугами та оплачує їх разом та порівну з відповідачкою, заборгованості не мають, проте сам позивач в квартирі не проживає.

Іншого місця проживання вона не має.

Тобто, факт непроживання відповідачів у спірній квартирі не підтвердився.

Згідно частини 1 статті 60 ЦПК України кожна сторона зобов»язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень.

Обов»язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Проте позивач, звертаючись до суду, не надав достовірності, повноти доказів, які обґрунтовують його вимоги.

Оскільки позивачем не надані належні докази по справі, суд розцінює доказування позивача, як такі, що ґрунтуються на припущеннях.

Загальними засадами диспозитивності цивільного судочинства, встановленими статтею 11 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Проте всі докази позивачем не обґрунтовані та не доведені, відтак розцінюються як такі, що не містять достатньої та належної інформації про предмет доказування.

Обставини справи, відповідно до ч.2 ст. 59 ЦПК України, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування.

Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача не доведені, обставини, викладені в позовній заяві не підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, оскільки вони взагалі відсутні, відтак законні підстави для задоволення позову судом не встановлені.

Окрім того, суд, надавши правову оцінку позовним вимогам в частині зобов»язання третю особу зняти відповідача з реєстраційного обліку, вважає їх такими, що не ґрунтуються на вимогах закону, відтак є безпідставними.

Так, позивачем не обґрунтовано пред»явлено позов до третьої особи, яка згідно загальних вимог ЦПК України не є суб»єктом спірних правовідносин, якщо не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, при цьому не є юридичною особою. Крім того дана вимога не обґрунтована відповідними обставинами - рішенням суду, яке є підставою для зазначеної особи вчинити певні дії - зняти відповідача з реєстраційного обліку, й як встановлено в ході розгляду справи, будь-якого спору з даних правовідносин між позивачем й третьою особою не існує.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання», зняття особи з реєстраційного обліку проводиться компетентним (уповноваженим державою) органом, зокрема, на підставі остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням та ін.).

На підставі вищевикладеного, ст.ст. 71, 72 ЖК України, керуючись ст.ст. 5, 6, 7, 8, 10, 11, 13, 14, 15, 57, 58, 59, 60, 62, 64, 88, 195, 196, 208, 209, 212, 213, 214, 215, 218, 224, 293, 294 ЦПК України, суд -

В И Р І Ш И В:

У задоволенні позовних вимог ОСОБА_2 до ОСОБА_3, ОСОБА_4, діючої в своїх інтересах та інтересах неповнолітнього ОСОБА_5, третя особа - Дарницький районний відділ Головного управління Державної міграційної служби України в м. Києві, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, та зняття з реєстраційного обліку, - відмовити.

Рішення може бути оскаржене до апеляційного суду м. Києва шляхом подачі апеляційної скарги протягом 10 днів з дня його проголошення.

Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя: Коренюк А.М.