Справа № 180/1582/16-ц
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 листопада 2016 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого - судді Нанічкіної Н.М.,

з секретарем - Ганоченко Л.В.,

за участю:

представника заявника - ОСОБА_1,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в порядку окремого провадження цивільну справу за заявою ОСОБА_2, заінтересована особа приватний нотаріус Марганецького міського нотаріального округу Кучугурний М.А., про встановлення факту проживання однією сім'єю,

ВСТАНОВИВ:

У вересні місяці 2016 року заявник звернулася до Марганецького міського суду із вищевказаною заявою, в якій просить встановити факт проживання ОСОБА_2 однією сім'єю з ОСОБА_4. Свої вимоги мотивує тим, що ІНФОРМАЦІЯ_3 року померла її мати ОСОБА_4. Після її смерті залишилась спадщина у вигляді квартири АДРЕСА_1. Останні три рок, які передували смерті матері по момент її смерті вона спільно проживала зі своєю матір'ю, здійснювала догляд за останньою. Вона є спадкоємицею першої черги, оскільки у померлої вона єдина дитина. На своє звернення до приватного нотаріуса Кучугурного М.А. із заявою про прийняття спадщини отримала відмову, оскільки пропустила шестимісячний строк на прийняття спадщини. Встановлення факту необхідно їй для отримання свідоцтва про право на спадщину.

Представник заявника ОСОБА_1 в судовому засіданні заяву підтримав та просив її задовольнити.

Представник заінтересованої особи в судове засідання не з'явився, про слухання справи повідомлений належним чином, заяв та клопотань про слухання справи без його участі до суду не надав.

Заслухавши пояснення представника заявника, свідків, вивчивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з таких підстав.

У судовому засіданні встановлено, що матір'ю заявниці ОСОБА_2 є ОСОБА_5. Даний факт підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.29).

Згідно копії свідоцтва про шлюб (а.с.30), ОСОБА_5 уклала шлюб з ОСОБА_6,та отримала прізвище ОСОБА_6.

Згідно витягу з реєстру про державну реєстрацію прав від 10 липня 2012 року, квартира АДРЕСА_2 належить на праві приватної власності ОСОБА_4 (а.с.9)

ІНФОРМАЦІЯ_3 року ОСОБА_4 померла, про що видано Свідоцтво про смерть серії НОМЕР_1 (а.с.6).

Після смерті ОСОБА_4 відкрилася спадщина на нерухоме майно - квартиру АДРЕСА_3.

Приватним нотаріусом Марганецького міського нотаріального округу Кучугурним М.А. відмовлено ОСОБА_2 у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті ОСОБА_4 у зв'язку із пропущенням строку, який надано законом для прийняття спадщини (а.с.10).

Відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом шестимісячного строку (ч.1 ст.1270 ЦК України) він не заявив про відмову від неї.

З аналізу вказаної норми закону вбачається, що для того, щоб спадкоємець вважався таким, що прийняв спадщину, самого факту спільного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини недостатньо, оскільки необхідно, щоб таке проживання було постійним.

При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством розкривається поняття тільки місця проживання фізичної особи (ч.1 ст.29 ЦК України), й не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення.

В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов'язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб.

У судовому засіданні встановлено, що заявник ОСОБА_2 своєчасно не звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, бо вважала, що фактично прийняла її, оскільки з померлою постійно проживала без реєстрації за однією адресою у квартирі АДРЕСА_4.

Саме не звернення ОСОБА_2 до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини у встановлений законодавством строк й стало підставою для відмови в оформленні спадщини.

Як роз'яснив Пленум Верховного Суду України в п. 23 постанови від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв'язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини.

Частиною 2 ст.256 ЦПК України передбачено, що у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, окрім фактів, перелік яких визначено ч.1 вказаної статті, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Згідно ч.1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 2 вказаної статті передбачає, що ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів.

Допитані у судовому засіданні свідки ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пояснили, що ОСОБА_2 дійсно проживала за адресою: квартира АДРЕСА_2 однією сім'єю з ОСОБА_4 з 2013 року і до часу смерті останньої, здійснювала поховання своєї матері, вела з нею спільний побут, а також проживає у вказаній квартирі на даний час.

Факт сумісного проживання також підтверджується актом, складеним 03 жовтня 2016 року головою правління ОСББ в присутності мешканців сусідів будинку АДРЕСА_2 (а.с.27)

Таким чином, оцінивши усі докази, що є у справі, в їх сукупності, суд вважає, що факт постійного проживання ОСОБА_2 із спадкодавцем ОСОБА_4 на час її смерті та відкриття спадщини АДРЕСА_5 знайшов своє підтвердження під час судового розгляду.

Оскільки факт, про встановлення якого просить позивач у справі, має для нього юридичне значення, так як надає право на отримання свідоцтва про право на спадщину, а також враховуючи те, що законом не передбачено іншого порядку встановлення цього факту, суд вважає за необхідне заяву ОСОБА_2 задовольнити.

Керуючись статтями 10, 60, 212-215, 256 Цивільного процесуального кодексу України, суд

ВИРІШИВ:

Заяву задовольнити.

Встановити факт постійного проживання однією сім'єю ОСОБА_4 та ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_2, в період з 01 серпня 2013 року і до дня смерті ОСОБА_4, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 року.

Рішення може бути оскаржено до Апеляційного суду Дніпропетровської області, через Марганецький міський суд Дніпропетровської області, шляхом подачі апеляційної скарги на рішення суду протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя Н.М.Нанічкіна

Вступну та резолютивну частину рішення суду проголошено в судовому засіданні 08 листопада 2016 року. Повний текст рішення виготовлено 11 листопада 2016 року.

Суддя: Н. М. Нанічкіна