Справа №2-330/2008 26.12.2016
Провадження №22-ц/784/2674/16
У Х В А Л А

26 грудня 2016 року м. Миколаїв

Суддя апеляційного суду Миколаївської області Лисенко П.П., розглянувши апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2009 року у справі за поданням начальника відділу Державної виконавчої служби Снігурівського РУЮ Миколаївської області про вирішення питання щодо тимчасового обмеження права виїзду за межі України боржника - ОСОБА_1 та вилучення його паспорту, по цивільній справі за позовом Відкритого акціонерного товариства "Сведбанк" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Гарда", ОСОБА_2, ОСОБА_1, Приватно-торгівельної виробничої фірми "Агроділо" про стягнення заборгованості по кредитному договору, -

В С Т А Н О В И В:

28 лютого 2005 року Відкрите акціонерне товариство "Сведбанк" (далі ВАТ "Сведбанк") предявило до ТОВ "Гарда", ОСОБА_2, ОСОБА_1, Приватно-торгівельної ВФ "Агроділо" вищезазначений позов, в якому просило стягнути солідано з відповідачів заборгованість за кредитним договором № КЛ/07-05 від 23.03.2007 року в розмірі 622 517,10 гривень, накласти арешт на майно відповідачів в межах розміру заборгованості та звернути стягнення на врожай.

Рішенням Снігурівського районного суду Миколаївської області від 11 червня 2008 року позовну заяву задоволено частково. З відповідачів на користь ВАТ "Сведбанк" у солідарному порядку стягнуто заборгованість у сумі 612 517,10 гривень, звернуто стягнення на врожай і стягнуто судові витрати.

Вказане рішення набрало законної сили та в апеляційному порядку не оскаржувалося.

15 вересня 2008 року постановою головного державного виконавця були відкриті виконавчі провадження щодо примусового виконання зазначеного рішення.

16 січня 2009 року начальник ВДВС Снігурівського РУЮ ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1, у праві виїзду за межі України з вилученням паспортного документу, обґрунтовуючи подання посилався на Указ Президента України №261/2008 від 24 березня 2008 року «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів».

29 січня 2009 року ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області вказане подання задоволено частково, обмежено ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, до виконання ним зобовязань по сплаті заборгованості на користь ВАТ «Сведбанк». У вилучені паспорта відмовлено.

Не погодившись із зазначеною ухвалою, 02 березня 2009 року ОСОБА_1 подав до суду заяву про апеляційне оскарження, проте на той час така ухвала не підлягала оскарженню в апеляційному порядку. Інших способів захисту свого права ОСОБА_1 не застосовував.

17 листопада 2016 року ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу на ухвалу від 29 січня 2009 року.

Апеляційна скарга разом зі справою направлені до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття по ній апеляційного провадження.

Ухвалою апеляційного суду Миколаївської області від 25 листопада 2016 року апеляційну скаргу залишено без руху, з підстав невідповідності порядку її подання ст. ст. 294, 297 ЦПК України, а саме пропуску строку, визначеного законом для подачі апеляційних скарг. Одночасно скаржникові надано строк тридцять днів для наведення інших причин пропуску названого строку, оскільки причини для поновлення строку вказані ОСОБА_1 в попередній заяві - визнані неповажними.

22 грудня 2016 року, на виконання зазначеної ухвали, представник ОСОБА_1 ОСОБА_4 надав суду заяву в якій наполягав на поновлені строку на апеляційне оскарження зазначеної ухвали, з тих підстав, що його пропущено з поважних причин, якою вважає неотримання ним особисто оскаржуваного процесуального документу.

При цьому зазначав, що, дійсно, 02 березня 2009 року він подавав заяву про апеляційне оскарження ухвали, проте вона була залишена без вирішення з тих підстав, що на той час такі ухвали оскарженню не підлягали. На той час він не ознайомлювався з ухвалою та не отримував її копії, а зміг ознайомитися лише 14 листопада 2016 року, що і стало причиною пропуску строку на її оскарження. Наявне в матеріалах справи зворотне повідомлення з відміткою про вручення ухвали суду від 29 січня 2009 року його матері зазначеного не спростовує. Він особисто ухвалу в цей день не отримував, і ніхто з рідних йому її копію не передавав.

Названі доводи не можуть братися до уваги, оскільки вони спростовуються наявними у справі доказами, а, відповідно, у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити з наступних підстав.

Відповідно ч. 3 ст. 222 ЦПК України особам, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні, копії повного судового рішення надсилаються рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом двох днів з дня його складання або за їх зверненням вручаються їм під розписку безпосередньо в суді.

Відповідно до ч.1.п 106 Постанови Кабінету Міністрів за № 270 «Про затвердження Правил надання послуг поштового зв'язку», під час вручення фізичній особі реєстрованого поштового відправлення, виплати коштів за поштовим переказом з повідомленням про вручення працівник поштового зв'язку на підставі пред'явленого одержувачем документа, що посвідчує особу, зазначає на бланку повідомлення про вручення його прізвище.

Як вбачається з матеріалів справи, копію ухвали Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2009 року, про тимчасове обмеження у виїзді за кордон, було направлено на адресу ОСОБА_1 відповідно до супровідного листа за вих. №1820 від 02.02.2009 року (а.с.94) та вручено мамі ОСОБА_1 03 лютого 2009 року, про що свідчить зворотне повідомлення з її підписом (а.с. 99) та засвідчене поштарем.

За місцем реєстрації ОСОБА_1 (вул. 1-го Травня, 33, м. Снігурівка, Миколаївська область) неодноразово направлялися судом судові повістки та копії рішення та ухвали, які отримували родичі для передачі (а.с. 27, 39, 56 на звороті та 72 на звороті, 99).

Більш того, 02 березня 2009 року ОСОБА_1 вже подавав заяву про апеляційне оскарження цієї ухвали, в якій зазначав, що 29.01.2009 року і по 25.02.2009 року він перебував у службовому відрядженні, і дізнався про ухвалу від 29.01.2009 року (а.с. -106, 107).

З системно логічного аналізу названого документу можна зробити висновок про те, що районний суд виконав свій обовязок з повідомлення сторони про прийняте стосовно нього обмеження, надіславши оскаржувану ухвалу заявникові за місцем його зареєстрованого проживання. Оскільки на той час він був у відрядженні, то цю ухвалу отримала його мати. Після співставлення названої інформації з датою реєстрації документу, в якому вона викладена, а це 02.03.2009 року, виходить, що в названу дату ОСОБА_1 отримав названий вище процесуальний документ, з якого достовірно знав про обмеження і робив спробу його оскаржити в апеляційному порядку.

За такого, не має підстав вважати, що ОСОБА_1 про існування ухвали суду дізнався лише з 14 листопада 2016 року.

З огляду на таке та відповідно до ч.3 ст. 297 ЦПК України, якщо заяву про поновлення строків не подано особою в зазначений строк або вказані нею підстави для поновлення строку апеляційного оскарження будуть визнанні неповажними, суддя-доповідач відмовляє у відкритті апеляційного провадження.

У звязку з наведеними обставинами та положеннями цивільно-процесуального законодавства у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 295, 297, ЦПК України, суддя, -

У Х В А Л И В :

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Снігурівського районного суду Миколаївської області від 29 січня 2009 року, за поданням відділу Державної виконавчої служби Снігурівського РУЮ Миколаївської області про тимчасове обмеження права виїзду за межі України боржника ОСОБА_1 - у звязку з пропуском ним строку апеляційного оскарження.

Ухвала набирає законної сили з дня її постановлення і з цього часу протягом двадцяти днів може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ.

Суддя апеляційного суду

Миколаївської області ОСОБА_5