Справа № 523/7341/15-ц
Провадження №2/523/543/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" листопада 2016 р.

Суворовський районний суд м.Одеси, в складі:

головуючої - судді Малиновського О.М.,

при секретарі Шевчук М.Є.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №15, в м.Одеса цивільну справу за позовною заявою Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» до ОСОБА_1 про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором, -

ВСТАНОВИВ

ПАТ КБ «ПриватБанк» (далі за текстом Банк) звернулося до суду з позовом про звернення стягнення на предмет застави в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором шляхом його продажу від імені боржника, посилаючись на те, що 28.09.2006року між Банком та відповідачем був укладений договір про надання кредиту та застави транспортного засобу, відповідно до якого банк надав йому кредит у розмірі 20 000,00 доларів США на споживчі цілі, та 7100,00 доларів США на страхові платежі, строком користування до 27.09.2011року, а останній повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти, які нараховуються за процентною ставкою в розмірі 0,88% в місяць. Оскільки відповідач свої обовязки за договором належним чином не виконував, то у нього утворилася заборгованість у розмірі 68630,72 доларів США, а позивач набув право стягнення заборгованість та задоволення своїх вимог за забезпеченим обтяженням зобовязанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст.26,30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Однак позивач не може реалізувати своє право, а тому звернувся з вищевказаним позовом до суду. Дані обставини стали підставою для звернення до суду.

Представник позивача надав суду заяву про підтримання позовних вимог, в якій просив розглядати справу у його відсутності та не заперечував проти ухвалення заочного рішення.

Відповідач на неоднарозові виклики у судове засідання не зявився. Про час та місце розгляду належним чином направлялися судові виклики. Згідно поштових повідомлень відповідача не отримує судові виклики, в звязку з чим згідно ч.8 ст. 76 ЦПК України, слід вважати що відповідач сповіщений про час та місце судового засідання.

Суд з письмової згоди представника позивача ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.224 ЦПК України, на підставі наявних в справі доказів.

Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено наступні факти і відповідні їм правовідносини.

28 .09.2006р. між Банком та ОСОБА_1 був укладений кредитний договір про надання кредиту, відповідно до якого Банк надав останньому кредит у розмірі 20 000,00 доларів США на споживчі цілі, та 7100,00 доларів США на страхові платежі, строком користування до 27.09.2011року, а ОСОБА_1 повинен був щомісячно повертати кредит та сплачувати проценти за його користування в порядку і на умовах, зазначених в договорі.

З метою забезпечення виконання даного кредитного зобовязання відповідач передав у заставу транспортний засіб марки Лексус, 2000 року випуску, р/н НОМЕР_1.

Згідно вимог ст.526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства.

Позивач свої зобовязання за кредитними договорами виконав у повному обсязі, надавши відповідачу вказану вище суму кредиту. У свою чергу останній прийняв позику і використав її за призначенням, але грошові зобовязання щодо погашення кредиту належним чином не виконує.

Відповідно до п.2 ст.1050 ЦК України, якщо договором встановлений обовязок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини, позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому.

Відповідно до умов кредитного договору за порушення взятих на себе зобовязань стосовно повернення кредитних коштів, сплати процентів за користування кредитними коштами, у визначені договором строки, позичальник зобовязаний сплатити банку пеню.

За порушення позичальником термінів погашення будь-яких своїх грошових зобовязань, зокрема термінів сплати щомісячних платежів, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню.

У звязку з неналежним виконанням відповідачем умов договору станом на 27.04.2007 року утворилася заборгованість у розмірі 68630,72 доларів США, з яких: заборгованість по основній та простроченій сумі кредиту 12305,03 доларів США; заборгованість за нарахованими та простроченими відсотками 18489,41 доларів США, заборгованість по комісії в розмірі 1544,98 доларів США, пеня в розмірі 36291,30 доларів США.

Умова кредитного договору, що не суперечить вимогам ст.1050 ЦК України, передбачає право позивача вимагати дострокового погашення кредиту та інших нарахувань за ним у випадку невиконання позичальником умов кредитного договору.

Через неналежне виконання зобовязань, забезпечених заставою, позивач набув право стягнути заборгованість та задовольнити свої вимоги за забезпеченим обтяженням зобовязанням шляхом продажу предмету забезпечувального обтяження та укладання договору купівлі-продажу з іншою особою-покупцем від імені боржника, що передбачено ст.ст.26,30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень».

У разі невиконання зобовязання, забезпеченого заставою, заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави. За рахунок предмета застави заставодержатель має право задовольнити у повному обсязі свою вимогу, що визначена на момент фактичного задоволення, включаючи сплату процентів, неустойки, відшкодування збитків, завданих порушенням зобовязання, необхідних витрат на утримання заставленого майна, а також витрат, понесених у звязку з предявленням вимоги, якщо інше не встановлено договором (ст.589 ЦК України).

Відповідно до вимог ч.1 ст.590 ЦК України звернення стягнення на предмет застави здійснюється за рішенням суду, якщо інше не встановлено договором або законом. Заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, коли зобов'язання не буде виконано у встановлений строк (термін), якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з положеннями ст.19 Закону України «Про заставу», за рахунок заставленого майна заставодержатель має право задовольнити свої вимоги в повному обсязі, що визначається на момент фактичного задоволення, включаючи проценти, відшкодування збитків, завданих прострочкою виконання (а у випадках, передбачених законом чи договором, - неустойку), необхідні витрати на утримання заставленого майна, а також витрати на здійснення забезпеченої заставою вимоги, якщо інше не передбачено договором застави.

В силу ст.20 Закону України «Про заставу» заставодержатель набуває право звернення стягнення на предмет застави в разі, якщо в момент настання терміну виконання зобов'язання, забезпеченого заставою, воно не буде виконано, якщо інше не передбачено законом чи договором. Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється за рішенням суду або третейського суду, на підставі виконавчого напису нотаріуса, якщо інше не передбачене законом або договором застави.

Відповідно до ч.1 ст.30 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяжувач має право задовольнити свою вимогу за забезпеченим обтяженням зобов'язанням шляхом продажу предмета забезпечувального обтяження третій особі. При цьому обтяжувач зобов'язаний у порядку, встановленому статтею 27 цього Закону, повідомити боржника та інших обтяжувачів відповідного рухомого майна про свій намір реалізувати таке право із зазначенням обраного ним способу, місця та часу проведення процедури продажу. Обтяжувач вправі продати предмет обтяження будь-якій особі-покупцю або на публічних торгах. Згідно з ч. 5 цього ж Закону, договір купівлі-продажу предмета забезпечувального обтяження укладається обтяжувачем від імені боржника і є правовою підставою для набуття покупцем цього предмета права власності на відповідне рухоме майно.

Згідно з ч.1 ст.655 ЦК України, за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов'язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов'язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму.

В силу ч.2 ст.662 ЦК України, продавець повинен одночасно з товаром передати покупцеві його приналежності та документи (технічний паспорт, сертифікат якості тощо), що стосуються товару та підлягають переданню разом із товаром відповідно до договору або актів цивільного законодавства.

Відповідно до ст.28 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо протягом 30 днів з моменту реєстрації в Державному реєстрі відомостей про звернення стягнення на предмет забезпечувального обтяження зобов'язання боржника, виконання якого забезпечене обтяженням, залишається невиконаним і в разі якщо предмет забезпечувального обтяження знаходиться у володінні боржника, останній зобов'язаний на вимогу обтяжувача негайно передати предмет обтяження у володіння обтяжувача. До закінчення процедури звернення стягнення обтяжувач зобов'язаний вживати заходи щодо збереження відповідного рухомого майна згідно з вимогами, встановленими статтею 8 цього Закону. Якщо боржник, у володінні якого знаходиться предмет забезпечувального обтяження, не виконує обов'язок щодо передачі предмета забезпечувального обтяження у володіння обтяжувача, звернення стягнення здійснюється на підставі рішення суду.

На підставі вище викладеного, та враховуючи вимоги ст.28 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» суд приходить до висновку, що вимоги позивача обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Відповідно до ст.88 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача понесені ним і документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 3654,00грн.

Керуючись ст.ст. 526, 625, 1048, 1049, 1050 ЦК України, ст.ст. 10, 11, 60, 212-215, 224-226 ЦПК України,

ВИРІШИВ

Позовну заяву публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» задовольнити.

В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором № OD30АЕ00001605 від 28.09.2006р. в розмірі 68630,72 доларів США, що за курсом Національного Банку України станом на 27.04.2015р. складає 1540759,66 грн. вилучити у ОСОБА_1 та передати в заклад Публічному акціонерному товариству комерційному банку «Приват Банк» предмет застави автомобіль марки Lexus, модель GS 300, 2000 року випуску, легковий седан, № кузова /шасі: JTI153JSG000069136, р/н НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, а також комплект ключів, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу вказаного автомобіля.

Звернути стягнення на предмет застави автомобіль марки Lexus, модель GS 300, 2000 року випуску, легковий седан, № кузова /шасі: JTI153JSG000069136, р/н НОМЕР_1, що належить на праві власності ОСОБА_1, шляхом продажу вказаного автомобіля Публічним акціонерним товариством комерційного банку «Приват Банк» з укладанням від імені ОСОБА_1 договору купівлі-продажу будь-яким способом з іншою особою-покупцем, з наданням повноважень на отримання дублікату свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу замість втраченого, зі зняттям вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України по свідоцтву про реєстрацію транспортного засобу або його дублікату для його подальшої реалізації, а також наданням ПАТ КБ «ПриватБанк» всіх повноважень, необхідних для здійснення продажу та зняття вказаного автомобіля з обліку в органах ДАІ України.

Стягнути з ОСОБА_1 на користь публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приват Банк» судові витрати в розмірі 3654,00 гривень.

Заочне рішення може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Одеської області через Суворовський районний суд м. Одеси шляхом подання апеляційної скарги протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Суддя