Справа № 638/2407/16-ц>
Провадження № 2/638/2215/16
31.10.2016 року м. Харків
Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:
головуючого судді Рибальченко Л.М.,
за участю секретаря судового засідання Котяш Н.В.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дзержинського районного суду м.Харкова цивільну справу
третя особа: ОСОБА_3
про відшкодування матеріальної шкоди та моральної шкоди, завданої дорожньо-траспортною пригодою,
ОСОБА_1 звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_2, третя особа - ОСОБА_4, в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача матеріальну шкоду у розмірі 138 782,47 грн., моральну шкоду у сумі 8000 грн., витрати на оплату проведення експертизи 800 грн., юридичну допомогу адвоката 3500 грн. та судовий збір у розмірі 1520,00 грн.
Позивач у судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити.
Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилась, причини неявки суду не повідомив.
У відповідності до приписів ч. 5 ст. ст. 74 ЦПК України судова повістка разом із розпискою, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається поштою рекомендованим листом із повідомленням або через кур'єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншою особою, яка бере участь у справі. У разі ненадання особами, які беруть участь у справі, інформації щодо їх адреси, судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. У разі відсутності осіб, які беруть участь у справі, за такою адресою, вважається, що судовий виклик або судове повідомлення вручене їм належним чином.
Враховуючи викладене, відповідач належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи.
У відповідності до приписів ст. 224 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів.
Третя особа ОСОБА_3 в судове засідання не зявився, до суду надав заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечував.
Дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав.
Як вбачається з матеріалів справи, 25.07.2015 року приблизно о 21-30 год. ОСОБА_2, керуючи автомобілем Renault Clio, державний номер НОМЕР_1, в м. Харкові по пр. Л.Свободи в районі буд. 40, з урахуванням дорожніх обставин невірно обрав безпечну швидкість руху, а також дистанцію, внаслідок чого сталось зіткнення з автомобілем Subaru, державний номер НОМЕР_2, який рухався під керуванням ОСОБА_3, автомобілі отримали механічні пошкодження. ОСОБА_2 порушив п.п.12.1, 13.1 ПДР.
Згідно ч. 3 ст. 61 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи, щодо якої встановлено ці обставини.
Постановою Дзержинського районного суду м. Харкова від 28.09.2015 року встановлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини ОСОБА_2, який порушив вимоги п.п.12.1, 13.1 Правил дорожнього руху України.
Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобілю Subaru, державний номер НОМЕР_2, завдані механічні пошкодження.
Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Згідно зі ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою.
У відповідності до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобовязана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).
Згідно висновку експертного автотоварознавчого дослідження №143, складеного 11 вересня 2015 року, проведеного субєктом оціночної діяльності ОСОБА_5, що діє на підставі свідоцтва Міністерства юстиції України №1098 та має кваліфікацію судового експерта по спеціальності 12.2 «Визначення вартості дорожніх транспортних засобів, розміру заподіяної шкоди власнику дорожньо-транспортного засобу», вартість майнової шкоди завданої позивачу в результаті ДТП, яка сталася 25.07.2015 року складає 188282,47 грн.
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача різниці між фактичним розміром збитків та страховим відшкодуванням у розмірі 138782,47 грн.
З матеріалів справи встановлено, що в зв'язку з відсутністю добровільного відшкодування шкоди з боку відповідача для проведення оцінки вартості пошкоджень автомобіля та складання відповідного висновку №143, позивачем понесено додаткові витрати у розмірі 800 грн., що підтверджується відповідною квитанцією, актом приймання-передачі виконаних робіт(а.с.6,9).
З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на оплату послуг експерта за проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 800грн.
В частині позовних вимог про стягнення з ОСОБА_2 моральної шкоди, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених ч. 2 цієї статті.
Пунктом 22.3 ст. 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що якщо судом встановлено відшкодувати потерпілому моральну шкоду, передбачену п.п. 3,4 ч. 2 ст. 23 ЦК України, таке відшкодування у розмірі, визначеному судом, здійснює особа, яку визнано винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди.
При визначенні розміру моральної шкоди, спричиненої позивачеві, суд виходить із вимог ч. 1 ст. 1167 ЦК України, характеру правопорушення та вимог розумності і справедливості і вважає за необхідне стягнути з відповідача ОСОБА_2 на користь позивача на відшкодування моральної шкоди 1000 грн.
Щодо вимог позивача про стягнення з ОСОБА_2 понесених витрат на юридичну допомогу адвоката, суд зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1, 2 ст.84 ЦПК України витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги.
Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах» (далі - Закон).
Згідно зі ст. 1 Закону розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах не може перевищувати 40% встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.
У п. 47 Постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.
На підтвердження витрат на правову допомогу позивач надав квитанцію від 09.09.2015 року (а.с.5), відповідно до якої ОСОБА_1 сплачено за представництво його інтересів в суді у справі про адміністративне правопорушення суму 3500,00 грн.
З квитанції вбачається, що сума прийнята адвокатом за представництво по справі про адміністративне правопорушення, а не за цивільною справою. Також відповідно до вимог Закону матеріали справи не містять розрахунку таких витрат, а відтак у суду відсутні правові підстави для їх стягнення.
За таких обставин суд дійшов висновку про відмову в задоволенні вимог позивача в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь позивача витрат на правову допомогу в сумі 3500,00 грн., оскільки розмір таких витрат позивачем не доведений, підстави для їх відшкодування відсутні.
Враховуючи викладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
Питання про відшкодування судових витрат суд вирішує у відповідності до ст. 88 ЦПК України.
Керуючись ст. ст. 10, 11, 88, 209, 212, 214, 215, 217, 218ЦПК України, суд,
Позовні вимоги ОСОБА_1 - задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_2, що зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_1, на користь ОСОБА_1, який зареєстрований за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_2, матеріальну шкоду в розмірі 138782 (сто тридцять вісім тисяч сімсот вісімдесят дві) грн. 47 коп., витрати на оплату проведення експертизи 800,00 грн., моральну шкоду у розмірі 1000,00 грн. та судові витрати у розмірі 1520,00 грн.
В решті позову відмовити.
Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, поданою протягом десяти днів з дня отримання його копії.
Заочне рішення може бути оскаржено позивачем в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області через Дзержинський районний суд м. Харкова шляхом подання апеляційної скарги протягом десяти днів з дня його проголошення.
Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.
Суддя -