АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________
Провадження № 22ц/790/4732/16 Головуючий 1 інст. Смірнова Н.А.
Справа № 629/5358/15-ц
Категорія : стягнення аліментів Доповідач - Черкасов В.В.
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 липня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого судді - Черкасова В.В.

суддів - Кокоші В.В., Пономаренко Ю.А.,

за участю секретаря Лашаковій Д.І.

заслухавши у відкритому судовому засіданні в місті Харкові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина за апеляційною скаргою представника ОСОБА_2 ОСОБА_3 на рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітнього сина.

В обгрунтування позовних вимог ОСОБА_1 вказувала, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних відносинах з грудня 2000 року по вересень 2006 року. За час спільного їх проживання у них народився син ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1. Наразі, вже 9 років вона не проживає з відповідачем. Син проживає разом з нею, навчається у школі і повністю перебуває на її утриманні. ОСОБА_2 матеріальної допомоги сину не надає, хоча має таку можливість.

Тому, ОСОБА_1, з урахуванням уточнених позовних вимог, просила суд стягнути з ОСОБА_2 на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2,1/3 частину від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з моменту звернення та подання позовної заяви до суду до досягнення сином повноліття.

Рішенням Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року позовні вимоги задоволено. Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 25 грудня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з відповідача судовий збір на користь держави у розмірі 551,20 грн.

В апеляційній скарзі представник ОСОБА_2 ОСОБА_3 ставить питання про скасування рішення суду першої інстанції з ухваленням нового рішення, яким стягнути з ОСОБА_2 аліменти на сина, Давіда, ІНФОРМАЦІЯ_1 у розмірі ? частини всіх видів його заробітку (доходу).

В обґрунтування доводів апеляційної скарги заявник посилається на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, вказує, що ОСОБА_2 щомісячно перераховував по 400 грн. сину в межах своїх фінансових можливостей. На утриманні відповідача знаходяться його батьки пенсійного віку; його батько, ІНФОРМАЦІЯ_3, двічі переніс інсульт, є лежачим хворим, потребує регулярного лікування. Тому, вважає обґрунтованим стягнення з відповідача аліментів на користь сина саме ? частину всіх видів його заробітку (доходу).

Колегія суддів, перевіривши матеріали справи, заслухавши доповідь судді апеляційного суду, пояснення осіб, які приймали участь у справі, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість рішення районного суду у відповідності до ст. 303 ЦПК України в межах доводів апеляційної скарги та вимог заявлених у суді першої інстанції, знаходить апеляційну скаргу підлягаючою задоволенню частково.

При цьому колегія суддів виходить з наступного.

Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції виходив з того, що відповідач є працездатним, має стабільний заробіток, хронічними захворюваннями не страждає, тому має сплачувати аліменти на утримання свого сина у розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу).

Проте повністю з таким висновком суду першої інстанції колегія суддів погодитись не може.

Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2 є сином ОСОБА_2 та ОСОБА_1 (а.с.3).

Сторони наразі проживають окремо. ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, проживає разом із матірю ОСОБА_1 за адресою: м.Лозова, м-н 5АДРЕСА_1 (а.с.4).

Відповідач ОСОБА_2 працює у ТОВ «Баварія Моторс» слюсарем з ремонту автомобілі (а.с.46).

Сторонами не досягнуто згоди щодо суми аліментів на утримання їх спільного сина.

Як роз'яснено в п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 р. N 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», відсутність домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину є підставою для звернення до суду з відповідним позовом того із них, з ким вона проживає.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України.

Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини, отже, і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими.

Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов'язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України.

У ст. 150 СК України визначені обов'язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов'язані піклуватися про здоров'я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя.

За змістом ст. 180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч. 3 ст. 181 СК України).

Відповідно до положень ст. 183 СК України розмір аліментів визначається у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини.

Крім того, суд може визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі, якщо платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід, частину доходу одержує в натурі, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення (ч.1 ст. 184 СК України).

При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках до заробітку (доходу) або у твердій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст.ст. 183, 184 СК України.

Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоровя та матеріальне становище дитини; стан здоровя та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення.

При визначенні розміру аліментів суд першої інстанції не врахував вимог ст.. 182 СК України.

Відповідно до положень ч. 3 ст. 10 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно з вимогами ст.ст. 57-60 ЦПК України засобами доказування в цивільній справі є пояснення сторін і третіх осіб, показання свідків, письмові докази, речові докази і висновки експертів. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Кожна сторона має довести ті обставини, на які посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Судом встановлено, що ОСОБА_2 має на своєму утриманні батьків, які є особами пенсійного віку, батько, ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_3, є хворою людиною, двічі переніс інсульт.

Судова колегія враховує фактичні обставини справи, надані сторонами докази щодо їх майнового стану, а також засади справедливості, добросовісності, розумності.

Доводи апеляційної скарги частково підтверджуються матеріалами справи та вимогами чинного законодавства.

Таким чином, рішення суду підлягає зміні на підставі ст.. 309 ЦПК України із зменшенням розміру аліментів з 1/3 частини до ? частини всіх видів його заробітку (доходу) відповідача.

Керуючись ст. ст. 303 304, п.3ч.1ст.307, ст.309, 313,314,315,317,319,324 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а:

Апеляційну скаргупредставника ОСОБА_2 ОСОБА_3 задовольнити частково.

Рішення Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 16 травня 2016 року змінити, зменшити розмір стягнення аліментів з ОСОБА_2, і.н. НОМЕР_1, на користь ОСОБА_1 на утримання сина, ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_2, з 1/3 частин всіх видів його заробітку (доходу) до ? частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менш ніж 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 25 грудня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття.

В іншій частині рішення залишити без змін.

Рішення суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржене в касаційному порядку безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий - В.В. Черкасов

Судді: В.В. Кокоша

ОСОБА_6