АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ЧЕРКАСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 22-ц/793/2048/16Головуючий по 1 інстанції
Категорія : 59 Колода Л. Д.
Доповідач в апеляційній інстанції
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 жовтня 2016 року Колегія суддів судової палати в цивільних справах апеляційного суду Черкаської області в складі:

головуючогоМіщенка С. В.
суддівКачана О. В., Сіренка Ю. В.
при секретаріГаджієвій Ю. В. , Колесник Я.В.

з участю позивача ОСОБА_7, представників ТОВ «АВТО ПРОСТО» Нагорного А.Є. та Сметанюка І.М.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» - Нагорного Андрія Євгеновича на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції, -

в с т а н о в и л а :

У серпні 2015 року ОСОБА_7 звернувся до суду з позовом до ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ТОВ «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

Свої позовні вимоги обґрунтовуючи тим, що 30 травня 2015 р. між ОСОБА_7 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 715394, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему АвтоТак. Договір укладається шляхом підписання сторонами договору та додатку № 1 і додатку № 2, які є невід'ємною частиною договору. Терміни, що використовуються в договорі та системі АвтоТак, визначаються в договорі.

30 травня 2015 p. між ОСОБА_7 та ТОВ «AT Сервіс» було укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 12 600,00 грн. за рахунок довірителя.

Відповідно до додатку № 1 до договору № 715394 метою його укладення було отримання автомобіля КІА Sportage , вартість якого в договорі не указана.

Відповідач повинен був надати послуги позивачу, предметом яких є придбання автомобіля КІА Sportage, вартість якого в договорі не указана, через систему придбання у групах АвтоТак.

Проте, ані в самому договорі, ані в додатках до неї не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору.

Позивач зазначав, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики, зокрема, він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», оскільки Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача. Він зазначає, що при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення.

Також ОСОБА_7 наголошує на тому, що умови договору № 715394 від 30.05.2015 р. є несправедливими по відношенню до нього, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача.

Тому, позивач просив суд;

- визнати недійсним з моменту укладення Договір № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «АВТО ПРОСТО»;

- стягнути з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 90 000 грн.;

- визнати недійсним з моменту укладення Договір № 715394 від 30 травня 2015 року укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «АТ СЕРВІС»;

- стягнути з ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 12 600 грн.;

- судовий збір стягнути з відповідачів.

Заочним рішенням Придніпровського районного суду м. Черкаси від 04 листопада 2015 року позовні вимоги було задоволено повністю /а.с. 77-81/.

У січні 2016 року представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» звернувся з заявою про перегляд заочного рішення /а.с.93-124/, розглянувши яку суд задовольнив, та після розгляду справи ухвалив рішення від 26 квітня 2016 року, яким позовні вимоги ОСОБА_10 було задоволено повністю /а.с.173-177/:

- визнано недійсним з моменту укладення договір № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, укладений між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»;

- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 90 000 грн. 00 коп.;

- визнано недійсним з моменту укладення договір №715394 від 30 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС»;

- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 12 600 грн. 00 коп.;

- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» в дохід держави судовий збір в сумі 900 грн. 00 коп.;

- стягнуто з товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» в дохід держави судовий збір в сумі 243 грн. 60 коп.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, у серпні 2016 року з апеляційною скаргою звернувся представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» /а.с. 185-188/ і представник ТОВ «АТ СЕРВІС» /а.с. 193-201/.

Доводи обох апеляційних скарг ґрунтуються та тому, що при ухваленні оскаржуваного рішення, судом неправильно було встановлено обставини, які мають значення для справи, неправильно визначено відповідно до встановлених судом обставин, правовідносини, які виникли між позивачем та відповідачами, та, як наслідок, невірно застосовано норми матеріального права.

Зокрема апелянт - ТОВ «АТ СЕРВІС» зазначає, що позивачем не була обґрунтована вимога щодо визнання недійсним Договору доручення № 715394, а судом при її задоволені не було встановлено дійсні обставини справи. Зокрема, суд не врахував, що Договір доручення був виконаний, оскільки після повідомлення про включення договору №715394 між ТОВ «АВТО ПРОСТО» та ОСОБА_7 до групи №1225, отримані від позивача 12 600 грн. ТОВ «АТ СЕРВІС» на виконання спірного договору перерахувало на рахунок ТОВ «АВТО ПРОСТО». У зв'язку з чим висновки суду першої інстанції про стягнення цих коштів на користь ОСОБА_7 апелянт вважає помилковими.

А представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» не погоджується з висновками суду першої інстанції, які були покладені в основу рішення, що зі сторони ТОВ «АВТО ПРОСТО» було допущено порушення вимог ст.18-19 Закону України «Про захист прав споживача», та Закону України «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг». Зокрема:

що умови договору є несправедливими, оскільки доказів на доведення цих тверджень позивача останній не надав, а в умовах договору описано всі послуги, що надає відповідач з їх детальним описом, який виключає подвійне тлумачення і що відсутні необхідні три ознаки, передбачені ст.18 Закону України «Про захист прав споживача» для такого висновку;

що відсутні строки Договору, оскільки з його тексту прямо вбачається, що він діє протягом семи років або до моменту виконання зобов'язань сторонами;

що у договорі відсутні характеристики та ціна автомобіля, оскільки в його умовах було передбачено про базову комплектацію автомобіля «Кіа Спортейдж» вартістю за його поточною ціною станом на дату укладення договору;

що у відповідача відсутня ліцензія на здійснення такого виду фінансових послуг як залучення фінансових активів від фізичних осіб для придбання товарів у групах ( оскільки ТОВ «АВТО ПРОСТО» має відповідну ліцензію для такого виду діяльності як адміністрування фінансових активів для придбання товару у групі);

що на підписання цього договору мала надати дозвіл дружина позивача, оскільки предметом Договору є виключно надання послуг, який не є договором стосовно цінного майно, а отже й згода дружини не потрібна, а навпаки, відповідно до ст.65 СК України, вважається, що позивач діяв за згодою дружини.

Представник ТОВ «АВТО ПРОСТО» Нагорний А.Є. просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Представник ТОВ «АТ СЕРВІС» - Римарь А.В. просив скасувати рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року та ухвалити нове рішення, яким у задоволенні позову відмовити повністю.

Вивчивши матеріали справи та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги підлягають до задоволення, виходячи з наступного.

Відповідно до ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів.

Статтями 213, 214 ЦПК України передбачено, що рішення повинно бути законним і обґрунтованим та відповідати на питання: чи мали місце обставини, якими обґрунтовувались вимоги і заперечення, якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані (пропущення строку позовної давності, тощо), які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин.

Вказаним вимогам рішення суду не відповідає.

Звертаючись з позовом до суду позивач ОСОБА_7 посилався на те, що 30 травня 2015 р. між ОСОБА_7 та ТОВ «Авто Просто» було укладено договір № 715394, предметом якого є надання учаснику фінансових послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів в групах, спрямованих на придбання автомобіля, за рахунок об'єднання грошових коштів учасників через систему «Авто так». Та з ТОВ «AT Сервіс» було укладено договір доручення, предметом якого є зобов'язання сплатити повіреним винагороду TOB «Авто Просто» у сумі 12 600,00 грн. за рахунок довірителя.

Позивач вказує, Відповідач-1 повинен був надати йому послуги, предметом яких є придбання автомобіля КІА Sportage. Але вартість його в договорі була не указана, ані в самому договорі, ані в додатках до нього не вказані підприємство, з яким відповідач уклав договір на постачання автомобіля, виробник, імпортер та/або дистриб'ютор, а також інші основні характеристики автомобіля та кінцевий термін дії самого договору. Що є порушенням його прав як споживача і підставою для визнання договорів недійсними.

Позивач зазначав, що вказаний договір був укладений під впливом обману та із застосуванням нечесної підприємницької практики. Оскільки він отримав не чітку, неправдиву інформацію стосовно оспорюваного договору, дії відповідача є забороненими та підпадають під дію ст.ст. 18, 19 Закону України «Про захист прав споживачів», тому, що Законом забороняється нечесна підприємницька практика, яка виключає будь-яку діяльність, що вводить в оману споживача.

А при умові належного роз'яснення йому усіх умов та наслідків даного договору, позивач не погодився б на його укладення.

Також ОСОБА_7 наголошував на тому, що умови договору № 715394 від 30.05.2015 р. є несправедливими по відношенню до нього, оскільки всупереч принципу добросовісності цивільних відносин, створюють істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду позивача. Оскільки у договорі № 715394 від 30.05.2015 р. не встановлено строк, після якого договір припиняє свою дію та строків або термінів отримання ним як Учасником автомобіля.

Також , на думку позивача, умовами спірного договору № 715394 від 30.05.2015 р. встановлюється обов'язок позивача (споживача) виконати всі зобов'язання, навіть якщо продавець (виконавець, виробник) не виконає своїх. При цьому, порушується п. З ч. З ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів», відповідно до якого несправедливими є, зокрема, умови договору про встановлення жорстких обов'язків споживача, тоді як надання послуги обумовлене лише власним розсудом виконавця.

В порушення вимог ч. 3 ст. 18 Закону «Про захист прав споживачів» договором не визначена остаточна ціна. А при його підписанні працівники ТОВ «АВТО ПРОСТО» не належним чином його інформували про предмет договору, а тому він не розібрався, що за договором купує не автомобіль, а лише отримує можливість одержання права на купівлю. При цьому при підписанні даного договору було порушено вимоги ч.2 ст..65 Сімейного кодексу України, а саме не отримано згоди дружини позивача ОСОБА_12, з якою він перебуває у шлюбі з 18.09.1976 року, враховуючи, що цей договір виходить за межі дрібного побутового.

Ухвалюючи рішення , суд першої інстанції повністю погодився з доводами позивача та задовольнив його вимоги . Визнав недійсним з моменту укладення договір № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, укладений між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО»;стягнув з ТОВ «АВТО ПРОСТО» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в розмірі 90 000 грн. 00 коп., які були позивачем сплачені за цим договором. Також суд визнав недійсним з моменту укладення договір №715394 від 30 травня 2015 року, укладений між ОСОБА_7 та ТОВ «АТ СЕРВІС» і стягнув з ТОВ «АТ СЕРВІС» на користь ОСОБА_7 грошові кошти в сумі 12 600 грн. 00 коп., які були ним перераховані цьому відповідачу на виконання вказаного договору.

Зокрема суд дійшов до висновку, що угоди суперечить положенням ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" унаслідок здійснення ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ТОВ «АТ СЕРВІС» нечесної підприємницької практики, яка є такою, що містить несправедливі умови, а тому спірні договори підлягають визнанню недійсними із застосуванням правових наслідків недійсності правочину.

Але з такими висновками суду першої інстанції не погоджується колегія суддів судової палати, оскільки при ухваленні даного рішення суд не повністю врахував всі обставини справи, невірно оцінив надані сторонами докази та не правильно застосував норми матеріального права, якими врегульовано спірні правовідносини.

Відповідно до чч. 1, 2 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені чч. 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу.

Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається.

Відповідно до положень, закріплених у ч. 1, п. 7 ч. 3, ч. 6 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів", забороняється здійснення нечесної підприємницької практики. Нечесна підприємницька практика включає в себе будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною.

Зокрема, відповідно до п. 7 ч. 3 ст. 19 цього Закону забороняються як такі, що вводять в оману, утворення, експлуатація або сприяння розвитку пірамідальних схем, коли споживач сплачує за можливість одержання компенсації, яка надається за рахунок залучення інших споживачів до такої схеми, а не за рахунок продажу або споживання продукції. Правочини, здійснені з використанням нечесної підприємницької практики, є недійсними.

Таким чином, Законом України "Про захист прав споживачів" закріплена можливість визнання недійсними правочинів, здійснених із використанням нечесної підприємницької діяльності, яка полягає, зокрема, у введенні в оману споживачів шляхом залучення їхніх коштів з метою реалізації діяльності пірамідальної схеми.

При цьому в зазначеному Законі нормативне визначення поняття "пірамідальної схеми" не надано, однак визначені ознаки, які відносять діяльність суб'єкта підприємництва до "пірамідальної схеми".

Аналіз п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" дає підстави для висновку, що поняття "пірамідальна схема" у розумінні цієї норми має такі обов'язкові ознаки: а) здійснення сплати за можливість одержання учасником компенсації; б) компенсація надається за рахунок залучення учасником інших споживачів схеми; в) відсутність продажу або споживання товару.

Позивач , звертаючись з позовом , не вказував про наявність ознак пірамідальної схеми в правочинах , що оспорюється, а , пославшись на норми ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" , вказав зокрема, що договір з ТОВ "АВТО ПРОСТО" укладений під впливом неправдивої інформації зі сторони відповідача і в цілому є несправедливим, оскільки дії відповідача є забороненими по причині введення його в оману щодо предмету договору, ціни автомобіля, терміну дії договору нерівних прав сторін договору та, що за цим договором він отримав лише права на купівлю, а не уклав договір про його придбання.

Ухвалюючи рішення , суд не врахував, що ст. ст. 18, 19 Закону України "Про захист прав споживачів" передбачають різні взаємовиключні підстави визнання угод недійсними.

Визначення поняття "несправедливі умови договору" закріплено в ч. 2 ст. 18 цього Закону - умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов'язків на шкоду споживача.

Аналізуючи норму ст. 18 Закону України "Про захист прав споживачів", можна дійти висновку, що для кваліфікації умов договору несправедливими необхідна наявність одночасно таких ознак: по-перше, умови договору порушують принцип добросовісності (п. 6 ч. 1 ст. 3, ч. 3 ст. 509 ЦК України); по-друге, умови договору призводять до істотного дисбалансу договірних прав та обов'язків сторін; по-третє, умови договору завдають шкоди споживачеві.

Як вбачається з Договору укладеного між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ОСОБА_7, предметом Договору сторін, укладеного в рамках функціонування системи придбання автомобілів у групах "АвтоТак", є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля.

Що чітко вбачається з умов договору і про що був проінформований позивач при його укладенні, оскільки він ознайомлювався з умовами Договору й погодився, скріпивши договір своїм підписом.

Відповідно до ст. 2 Угоди ТОВ "АВТО ПРОСТО" гарантує надання кожному учаснику права на отримання автомобіля за умови виконання ним усіх зобов'язань, передбачених Угодою.

Статтею 3 Договору передбачено, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язується забезпечити отримання учасником автомобіля згідно з умовами Договору.

При цьому відповідно до ст. 8.2 Договору поняття "право на отримання автомобіля" означає право учасника одержати власне автомобіль та обов'язок товариства передати автомобіль у зазначений термін, якщо учасник на момент фактичної передачі автомобіля належно виконує свої зобов'язання.

Водночас ТОВ "АВТО ПРОСТО" зобов'язане надіслати постачальнику замовлення на передачу автомобіля учаснику протягом 5 робочих днів після того, як учасник, у якого виникло право на одержання автомобіля, здійснить відповідні платежі.

Таким чином права і обов'язки обох сторін щодо отримання автомобіля споживачем та отримання коштів ТОВ "АВТО ПРОСТО" є збалансованими і зрозумілими.

Відповідно до Угоди між ТОВ "АВТО ПРОСТО" та виробником (дистриб'ютором чи імпортером) останній протягом 30 календарних днів з дня отримання замовлення зобов'язаний передати автомобіль учаснику, який одержав право на отримання автомобіля (п. 8.1 ).

При цьому посилання суду на ту обставину, що не зазначення в договорі конкретного виробника (дистриб'ютора чи імпортера) є підставою для визнання його в цілому несправедливим по відношенню до споживача, колегія суддів вважає помилковим, оскільки предметом договору , що оспорюється , є надання учаснику програми адміністративних послуг, у тому числі фінансового характеру, з метою придбання ним автомобіля, а взаємовідносини ТОВ "АВТО ПРОСТО" з підприємством, яке має поставити товар для його придбання у групі виходить за межі регулювання спірного Договору, оскілки таке підприємство не є стороною цього Договору.

Згідно визначених Договором термінів та Додатку №1 до Договору з ТОВ "АВТО ПРОСТО" передбачено, що ОСОБА_7 отримує право на одержання автомобіля у базовій комплектності марки КІА «Sportage».

Крім того ст.7 Договору передбачає право позивача на звернення з проханням надати будь-яку марку та/або модель Автомобіля, що відрізняється від марки та/або моделі Автомобіля , зазначеного в Додатку №1.

А за умовами ст.9 Договору також передбачена можливість заміни марки або моделі автомобіля на іншу, у разі, якщо обумовленої Додатком №1 до Договору моделі чи марки автомобіля буде припинено постачання або випуск.

Крім того, 30.05.2015р. звертаючись заявою про намір укласти Договір з ТОВ "АВТО ПРОСТО", ОСОБА_7 особисто вказав марку автомобіля КІА «Sportage», який він має намір придбати у групі.

Тому посилання позивача на невизначеність марки автомобіля умовами договору і у зв'язку з цим істотний дисбаланс між правами і обов'язками його як споживача та ТОВ "АВТО ПРОСТО" як надавача послуг, з чим погодився суд першої інстанції, - є безпідставними.

Також передбачені Договором умови дозволяють учаснику сплачувати ціну автомобіля невеликими щомісячними внесками, у вигляді періодичних платежів на окремий поточний рахунок ТОВ "АВТО ПРОСТО" для оплати поточної ціни Автомобіля, яка за умовами Договору встановлюється Постачальником кожного місяця в останній робочий день місяця. При цьому згідно п. 2.5 ст. 2 Договору періодичні платежі, сплачені учасником у встановлені строки та відповідно до поточної ціни автомобіля, дійсної на момент сплати, зараховуються як відсоток від Поточної ціни автомобіля, та не підлягають перерахунку, що у свою чергу є оплатою за товар - автомобіль.

Таким чином, в Угоді чітко передбачено, що споживач оплачує кожного місяця частину ціни автомобіля. Після одержання автомобіля та реєстрації його на своє ім'я споживач зобов'язаний і надалі сплачувати кошти за автомобіль до повної його оплати - 100% від ціни автомобіля.

Також Договором передбачено порядок сплати винагороди за послуги ТОВ "АВТО ПРОСТО" і згідно п.2.4 Договору ТОВ "АВТО ПРОСТО" не може збільшувати відсоток щомісячної винагороди встановлений в Додатку 1 Договору.

Отже, Угодою передбачена щомісячна сплата внесків за (товар) автомобіль, який передається споживачеві в рамках укладеної Угоди, а не за можливість одержання права на купівлю товару, як це зазначає позивач в позовній заяві, та вказав суд у рішенні. А також визначено порядок сплати винагороди ТОВ "АВТО ПРОСТО", який не є дискримінаційним по відношенню до позивача, оскільки не може збільшуватися.

Крім того з Додатку №1 до Договору та пояснень представника ТОВ "АВТО ПРОСТО" і ОСОБА_7 вбачається, що сторони при укладенні договору узгодили й поточну ціну автомобіля КІА «Sportage» , яка за умовами договору склала 525 000 грн. Що визнав і сам ОСОБА_7, сплативши 2% від вартості плюс ПДВ винагороди за послуги, пов'язані з включенням Договору до системи Авто Так та формування групи в сумі 12 600 грн. (52 500 Х 2% = 10 500 грн., 10 500 Х 20% ПДВ = 2 100 грн., 10 500+2 100 = 12 600 грн.).

Тому безпідставними є також посилання позивача на ту обставину, що при укладенні Договору з ТОВ "АВТО ПРОСТО" не було узгоджено поточну ціну автомобіля КІА «Sportage», оскільки пояснення сторін та умови Договору і Додатку №1 до нього доводять протилежне.

Споживач, який виконав усі умови угоди, має повне право вимагати від ТОВ "АВТО ПРОСТО" виконання свого зобов'язання, а саме: оплатити продавцю вартість автомобіля та передати автомобіль споживачу, незалежно від того, чи сплачують кошти інші споживачі.

Отже, за системою придбання автомобілів у групах "АвтоТак" кожний з учасників, який належним чином виконує зобов'язання за Договором , отримує автомобіль через механізм, передбачений в Угоді, оскільки система функціонує таким чином, що кількість учасників групи, яким надається право на отримання автомобіля, відповідає кількості автомобілів, яку можна придбати за рахунок Чистого Фонду групи, створеного за рахунок щомісячних внесків учасників групи ( ст. 1, п. 4.1 ст. 4 Розділу ІІ Договору).

Тому за таких обставин висновок суду про те, що діяльність ТОВ "АВТО ПРОСТО" за Договором № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, суперечить змісту ст. 18,19 Закону України "Про захист прав споживачів" та, що умовами Договору не було визначено марки, ціни автомобіля та порядок розрахунку - є помилковим.

Також безпідставно суд вказав і на ту обставину, що Договором № 715394 від 30 травня 2015 року , з усіма додатками , не встановлено строків його дії , термінів отримання автомобіля та його ціни.

Оскільки ст.5 Договору прямо передбачено, що договір набирає чинності з моменту підписання обома сторонами й діє на протязі семи років, але в будь-якому разі до моменту виконання обома сторонами всіх зобов'язань, передбачених Договором.

Крім того, суд при ухваленні рішення не врахував, що ТОВ "АВТО ПРОСТО" отримало відповідний дозвіл (ліцензію) на здійснення діяльності (надання фінансової послуги) щодо "придбання товарів у групах" у Нацкомфінпослуг, яка здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг /а.с.42-43/. А тому висновок, що така діяльність здійснюється товариством не легітимно, є також безпідставним.

Як не було враховано судом й ту обставину, що за умовами Договору отримання кожним споживачем автомобіля здійснюється виключно відповідно до платежів, здійснених ним самим, і незалежно від платежів інших клієнтів відповідача. Різниця між споживачами-учасниками є тільки в часі одержання товару кожним із них, оскільки в кінцевому підсумку товар одержать усі учасники, навіть ті, які фінансово були найменш "активними", за умови виконання ними умов договору.

Тому безпідставними є висновки суду першої інстанції щодо дисбалансу між правами і обов'язками сторін Договору на користь ТОВ "АВТО ПРОСТО".

Помилковим є й висновок суду про введення позивача в оману з підстав оплати ним не самого товару, а права купівлі товару та відсутності залучення власних коштів відповідача. А також щодо недостатньої інформованості позивача про предмет договору, порядок оплати послуг та отримання права на придбання товару у групі.

Такий висновок суперечить нормам чинного законодавства й суті самого правочину, визначеного в ч. 5 ст. 1 Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 230 ЦК України обман має місце, якщо сторона заперечує наявність обставин, які можуть перешкодити вчиненню правочину, або якщо вона замовчує їх існування.

З матеріалів справи вбачається, що звертаючись з заявою про намір укласти Договір з ТОВ "АВТО ПРОСТО" , ОСОБА_7 був ознайомлений з правилами надання фінансової послуги з адміністрування фінансових активів для придбання товарів (Автомобілів) у групах ТОВ "АВТО ПРОСТО", в тому числі про суть фінансової послуги, її вартість і порядок сплати коштів /а.с.112/.

Крім того, під час укладення Договору № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками ОСОБА_7 отримав примірник Договору та додатки до нього, які містять опис послуг ТОВ "АВТО ПРОСТО". А підписавши Договір з Додатками ОСОБА_7 підтвердив, що отримав усі коректно викладені пояснення від представника ТОВ "АВТО ПРОСТО" про всі можливі витрати у зв'язку з укладанням Договору, що він ознайомлений і розуміє його умови та згоден з усіма визначеннями, умовами та змістом Договору й додатків до нього. А також підтвердив, що фінансова послуга, яка надається за цим Договором, обрана ним самостійно, свідомо, без нав'язування з боку Товариства /а.с. 21, 121/.

Суд також не врахував, що згідно з ст.3 Договору учаснику надається 14 днів для одностороннього розірвання Договору. При цьому, відповідно до п.12.1.5 ст.12 розділу ІІ Договору в разі розірвання Угоди протягом 14 днів з дати її підписання учаснику повертається сума всіх коштів, сплачених за Договором про адміністрування. Але для цього ОСОБА_7 мав письмово повідомити ТОВ "АВТО ПРОСТО" про розірвання Договору.

Однак, як установлено судом, ОСОБА_7 із заявою про розірвання Договору в чотирнадцятиденний термін до ТОВ "АВТО ПРОСТО" не звертався, що свідчить про його розуміння та згоду з усіма умовами Угоди.

Таким чином, висновок суду про наявність обману у діях ТОВ "АВТО ПРОСТО" під час укладення Угоди є помилковим і не узгоджується з положеннями п. 7 ч. 3 ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" у взаємозв'язку з нормами Закону України "Про фінансові послуги та регулювання ринків фінансових послуг".

Ухвалюючи рішення суд також помилково погодився з доводами позивача, що Договір № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками був укладений з порушенням ст. 65 СК України по причині відсутності згоди на його укладення дружини позивача, що є підставою для визнання цього Договору недійсним. Оскільки при цьому суд залишив поза увагою заяву ОСОБА_7 /а.с.112/, зі змісту якої вбачається, що він має згоду іншого з подружжя на укладення даного Договору. Тому його укладенням прав ОСОБА_7 у зв'язку з цим порушено не було, а дружина останнього позову про недійсність Договору у зв'язку з відсутністю її згоди, якщо це мало місце, не заявляла.

Крім того, ухвалюючи рішення про задоволення позову ОСОБА_7 і в частині визнання недійсним з моменту укладення договору №715394 від 30 травня 2015 року, укладеного між ОСОБА_7 та товариством з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС», суд жодним чином не обґрунтував його в цій частині та залишив поза увагою, що даний договір був укладений ОСОБА_7 без будь-якого примусу, а доказів порушень його прав зі сторони ТОВ «АТ Сервіс» він не надав та, що на виконання його умов перераховані ОСОБА_7 кошти ТОВ «АТ Сервіс» перерахувало ТОВ "АВТО ПРОСТО", у зв'язку з чим останнє, за умовами договору № 715394 від 30 травня 2015 року з усіма додатками, включило ОСОБА_7 до групи учасників.

Тому, за встановлених обставин, враховуючи, що ОСОБА_7 не довів фактів порушення його прав як споживача послуг зі сторони ТОВ "АВТО ПРОСТО" та ТОВ «АТ Сервіс», підстав для визнання укладених ним договорів з відповідачами колегія суддів не вбачає. Відповідно, відсутні підстави і для стягнення з відповідачів сплачених за цими договорами позивачем коштів у порядку реституції, про що помилково вказав суд першої інстанції.

Відповідно до вимог ст.303 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку апеляційний суд перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги та вимог, заявлених у суді першої інстанції.

Апеляційний суд досліджує докази, які судом першої інстанції були досліджені з порушенням встановленого порядку або в дослідженні яких було неправомірно відмовлено, а також нові докази, неподання яких до суду першої інстанції було зумовлено поважними причинами.

Апеляційний суд не обмежений доводами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено неправильне застосування норм матеріального права або порушення норм процесуального права, які є обов'язковою підставою для скасування рішення.

Відповідно до ст.309 ЦПК України підставами для скасування рішення суду першої інстанції і ухвалення нового рішення або зміни рішення є: 1) неповне з'ясування судом обставин, що мають значення для справи; 2) недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд вважав встановленими; 3) невідповідність висновків суду обставинам справи; 4) порушення або неправильне застосування норм матеріального або процесуального права.

Тому враховуючи, що суд першої інстанції, при неповному з'ясуванні обставин , що мають значення для справи, невірно оцінив надані сторонами доказами та помилково вважав доведеними вимоги позивача до ТОВ «АТ Сервіс» та ТОВ "АВТО ПРОСТО", чим допустив невідповідність висновків суду обставинам справи, - рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції належить скасувати та ухвалити нове рішення про відмову у задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції.

Керуючись ст. ст. 218, 303, 307, 309, 314, 316 ЦПК України, колегія суддів, -

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу представника товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО» - Нагорного Андрія Євгеновича на рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року - задовольнити.

Рішення Придніпровського районного суду м.Черкаси від 26 квітня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції - скасувати.

Ухвалити нове рішення.

У задоволенні цивільного позову ОСОБА_7 до товариства з обмеженою відповідальністю «АВТО ПРОСТО», товариства з обмеженою відповідальністю «АТ СЕРВІС» про визнання правочину недійсним та застосування реституції - відмовити.

Рішення набирає чинності з моменту проголошення, але може бути оскаржене до суду касаційної інстанції протягом двадцяти днів з часу проголошення.

Головуючий :

Судді :