Номер провадження: 22-ц/785/6502/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Вадовська Л. М.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

головуючого - Вадовської Л.М.,

суддів - Ващенко Л.Г.,

ОСОБА_2,

при секретарі - Цихиселі Л.Р.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4, Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про визнання свідоцтва про право власності недійсним, визнання приміщення допоміжним, звільнення нежитлового приміщення, позовом Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення за апеляційною скаргою Департаменту комунальної власності Одеської міської ради на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2016 року, -

в с т а н о в и л а :

Позивач ОСОБА_3, звернувшись 9 грудня 2005 року до суду з вищеназваним позовом до ОСОБА_4, ОСОБА_5, вказав, що належна йому квартира АДРЕСА_1 знаходиться на першому поверсі над підвальним приміщенням. Вважаючи себе як мешканця будинку співвласником підвального приміщення, посилаючись на незаконність набуття приміщення у власність відповідачів на підставі договорів купівлі-продажу, позивач ОСОБА_3 просив визнати недійсним правочин, вчинений Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради по відчуженню нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м, розташованого в будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі; визнати недійсним посвідчений 10 листопада 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 договір купівлі-продажу ОСОБА_5 нежитлового підвального приміщення; визнати недійсним посвідчений 29 листопада 2005 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 договір купівлі-продажу ОСОБА_4 нежитлового підвального приміщення (т.1 а.с.3-4).

Відповідач ОСОБА_4 позов ОСОБА_3 не визнала (т.1 а.с.35-36).

Представництво по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (після зміни найменування Департамент комунальної власності Одеської міської ради), звернувшись 17 лютого 2006 року до суду з зустрічним позовом, просив повернути нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м, розташоване в будинку №71 по вул. Ніжинській м. Одесі, до комунальної власності територіальної громади міста Одеси; визнати недійсним свідоцтво про право власності, видане 11 квітня 2000 року ОСОБА_7; визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 21 жовтня 2005 року між ОСОБА_7 та ОСОБА_8; визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 10 листопада 2005 року між ОСОБА_8 та ОСОБА_5; визнати недійсним договір купівлі-продажу приміщення від 29 листопада 2005 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4; виселити ОСОБА_4 з приміщення (т.1 а.с.81-83).

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 17 лютого 2006 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати, позовну заяву Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради прийнято до спільного розгляду з позовом ОСОБА_3 (т.1 а.с.95).

Позивач ОСОБА_3 позов Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не визнав (т.1 а.с.152).

Відповідач ОСОБА_4 позов Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради не визнала (т.1 а.с.112-113).

ОСОБА_3 26 червня 2006 року, 28 березня 2007 року, 16 лютого 2009 року, 1 грудня 2009 року доповнювались та уточнювались заявлені ним вимоги (т.1 а.с.154, 186-189, т.2 а.с.124-125, 159-162).

Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (після зміни найменування Департамент комунальної власності Одеської міської ради) 11 лютого 2009 року уточнювались заявлені ним вимоги (т.2 а.с.115-118).

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 22 червня 2010 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду Одеської області від 7 жовтня 2010 року, позов ОСОБА_3 задоволено частково, позов Представництва по управління комунальною власністю Одеської міської ради задоволено, визнано недійсним свідоцтво про право власності на нежитлове приміщення, видане ОСОБА_7, визнано недійсними договори купівлі-продажу приміщення, нотаріально посвідченні 21 жовтня 2005 року, 10 листопада 2005 року, 29 листопада 2005 року; зобовязано ОСОБА_4В звільнити приміщення на користь Представництва по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (т.2 а.с.187-189, 236-242).

Ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 5 жовтня 2011 року рішення суду першої інстанції, ухвалу суду апеляційної інстанції скасовано, справу передано на новий розгляд до суду першої інстанції (т.2 а.с.295-297).

При новому розгляді справи сторони уточнили вимоги.

ОСОБА_3, уточнивши 10 вересня 2013 року, 20 вересня 2013 року вимоги та звернувши такі до ОСОБА_4 і Департаменту комунальної власності Одеської міської ради, просив визнати недійсним свідоцтво про право власності ОСОБА_7, видане 11 квітня 2000 року на нежитлове приміщення площею 62,3 кв.м, розташоване по вул.Ніжинській, 71 в м. Одесі; визнати нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв.м, розташоване по вул. Ніжинській, 71 в м. Одесі, допоміжним нежитловим приміщенням багатоквартирного житлового будинку; зобовязати ОСОБА_4 звільнити нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв.м , розташоване по вул. Ніжинській, 71 в м. Одесі (т.3 а.с.113-115, 118-120).

Департамент комунальної власності Одеської міської ради, уточнивши 27 травня 2013 року, 23 червня 2016 року вимоги та звернувши такі до ОСОБА_4, просив витребувати від ОСОБА_4 на користь територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м, розташоване по вул. Ніжинській, 71 в м. Одесі; усунути перешкоди в користуванні приміщенням шляхом виселення ОСОБА_4 та передачі приміщення Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (т.3 а.с.64-67, 238-241, т.4 а.с.42-44).

ОСОБА_4 в особі представника уточнені 20 вересня 2013 року вимоги ОСОБА_3. не визнала (т.4 а.с.49-50).

ОСОБА_4 в особі представника уточнені 23 червня 2016 року вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради не визнала, просила застосувати строк позовної давності (т.4 а.с.45-46, 47-48).

ОСОБА_3 уточнені 23 червня 2016 року вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради визнав частково (т.4 а.с.59).

Департамент комунальної власності вимоги ОСОБА_3 визнав частково.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2016 року відмовлено у задоволенні позову ОСОБА_3, відмовлено у задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради (т.4 а.с.63-66).

В апеляційній скарзі Департамент комунальної власності Одеської міської ради просить рішення суду в частині вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення та в частині вимог ОСОБА_3 про визнання свідоцтва про право власності недійсним скасувати, ухвалити в цій частині нове рішення про задоволення вказаних вимог, що ж до рішення суду в частині відмови в задоволенні інших вимог ОСОБА_3, то в цій частині рішення залишити без змін.

Неправильність рішення мотивовано невідповідністю висновків суду обставинам справи, неправильним застосуванням норм матеріального права, порушенням норм процесуального права.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, заслухавши пояснення, дослідивши докази, колегія суддів дійшла висновку про часткове задоволення апеляційної скарги з наступних підстав.

Ухвалюючи рішення, суд першої інстанції, вважаючи встановленим, що територіальна громада міста Одеси ніколи не була власником спірного нежитлового приміщення, відповідно, відсутній факт вибуття приміщення з володіння територіальної громади міста, дійшов висновку про відмову за недоведеністю в задоволенні позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради про витребування на підставі статті 388 ЦК України нежитлового приміщення від добросовісного набувача внаслідок вибуття майна з володіння власника поза його волі. Суд не застосував заявлені представником ОСОБА_4 наслідки спливу строку позовної давності, пославшись на необґрунтованість заяви про застосування строку позовної давності. Суд відмовив в задоволенні вимог ОСОБА_3 з підстав недоведеності його прав при тому, що спірне підвальне приміщення є нежитловим приміщенням, а не допоміжним. Суд не прийняв наявний в справі вирок, обґрунтувавши тим, що у даній справі вирок не є доказом, так як не постановлений відносно осіб, які є сторонами у цивільному спорі.

Висновки суду не відповідають обставинам справи, вказують на неправильне застосування норм матеріального права, що згідно п.п.3,4 ч.1 ст. 309 ЦПК є підставою для скасування рішення суду в частині позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та ухвалення в цій частині нового рішення по суті позовних вимог.

Колегія суддів вважає встановленими такі факти та відповідні ним правовідносини.

Між ОСОБА_9, діючим від імені ОСОБА_7 на підставі довіреності, посвідченої приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 17 жовтня 2005 року за реєстровим №70, та ОСОБА_8 укладено договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення загальною площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 21 жовтня 2005 року, зареєстровано в реєстрі за №149 (т.1 а.с.57).

Між ОСОБА_8 та ОСОБА_5 укладено договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення загальною площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 10 листопада 2005 року, зареєстровано в реєстрі за №631 (т.1 а.с.72).

Між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 укладено договір купівлі-продажу нежитлового підвального приміщення загальною площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі. Договір посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу ОСОБА_6 29 листопада 2005 року, зареєстровано в реєстрі за №990. Реєстрацію права власності бюро технічної інвентаризації проведено 1 грудня 2005 року (т.1 а.с.10-12).

Департаментом комунальної власності Одеської міської ради заявлено вимоги про витребування нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м, що знаходиться в будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі, як майна з чужого незаконного володіння ОСОБА_4, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення відповідача ОСОБА_4

Відповідно до положень статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним.

У сенсі даної норми матеріального права віндикаційний позов це вимога про витребування майна з чужого незаконного володіння, тобто позов неволодіючого власника до володіючого не власника про витребування і повернення майна, при якому позивач має довести факт існування права власності. Незаконне володіння це володіння без відповідної правової підстави. Як незаконне розцінюється і таке володіння, коли особа, набуваючи річ, не знала і не могла знати, що набуває її не від власника (добросовісний набувач).

Згідно пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане у особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно, зокрема, вибуло з володіння власника не з його волі іншим шляхом.

Нежитлове підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м, розташоване в будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі, є комунальною власністю територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради згідно рішення Одеської обласної ради від 26 листопада 1991 року №266-ХХІ «Про розмежування державного майна між власністю обласної ради, міст обласного підпорядкування і районів області», яким житловий і нежитловий фонд віднесено до підпорядкування місцевих рад, рішення Одеської міської ради від 9 листопада 2005 року №4837-УІ. Управління комунальною власністю здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради на підставі Положення «Про департамент комунальної власності Одеської міської ради», затвердженого рішенням Одеської міської ради від 28 лютого 2011 року №384-УІ (т.1 а.с.70-71, т.4 а.с.119-120).

10 вересня 2004 року КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» на замовлення Одеської міської ради як уповноваженого власника виготовлено технічний паспорт на нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі (т.1 а.с.136-140).

Рішенням Одеської міської ради від 9 листопада 2005 року №4837-ІУ «Про перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації та відчуженню у 2005 році, та внесення змін до рішень Одеської міської ради» підвальне нежитлове приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі як таке, що не використовується, включено в перелік обєктів комунальної власності територіальної громади м. Одеси, що підлягають приватизації у 2005 року, зокрема, вказаний обєкт підлягав викупу ДП «Торговий дім «Мірмекса» (т.4 а.с.119-120).

В порядку підготовки документів для викупу нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі потенційним покупцем ДП «Торговий дім Мірмекса» замовлено у лютому 2006 року висновок в НВЦ «Екострой» про класифікаційний статус частини підвальних приміщень, розташованих в будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі (т.1 а.с.117-143).

Таким чином, факт існування права власності територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради на нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв.м в будинку №71 по вул. Ніженській в м. Одесі, управління яким здійснює Департамент комунальної власності Одеської міської ради, є доведеним.

Право власності ОСОБА_7 посвідчувалось свідоцтвом про право власності на нежитлове приміщення, виданим 11 квітня 2000 року за №029782 Виконавчим комітетом Одеської міської ради на підставі розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради від 6 квітня 2000 року №327р, згідно якого ОСОБА_7 належало на праві приватної власності підвальне приміщення загальною площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі. На підставі вказаного свідоцтва бюро технічної інвентаризації проведена 12 жовтня 2005 року державна реєстрація права власності (т.1 а.с.58-59, 72).

Згідно інформації юридичного управління Одеської міської ради від 9 лютого 2006 року №746 архівні відомості не містять запису про видачу виконавчим комітетом Одеської міської ради свідоцтва про право власності від 11 квітня 2000 року №029782 на нежитлове приміщення по вул. Ніжинській, 71 на імя ОСОБА_7 (т.1 а.с.87).

Згідно інформації КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації обєктів нерухомості» від 21 березня 2006 року №1372-12/67 свідоцтво про право власності від 11 квітня 2000 року №029782 на імя ОСОБА_7 не видавалось (т.1 а.с.144).

Розпорядження Приморської районної адміністрації виконавчого комітету Одеської міської ради у 2000 році під №327 приймалося щодо відчуження частки житла неповнолітньої особи і не стосувалося спірного підвального приміщення в будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі (т.1 а.с.78, 79).

Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 10 листопада 2008 року в кримінальній справі №1-525/08 у відношенні ОСОБА_10 та інших встановлено, що ОСОБА_10 організував злочинну групу з метою набуття права, в тому числі й на нежитлове приміщення площею 62,3 кв.м по вул. Ніжинській м. Одесі, знайшов знайомих йому ОСОБА_7, ОСОБА_8, ОСОБА_5, на яких почергово було оформлено нежитлове приміщення. Вироком суду, зокрема, встановлено, що свідоцтво про право власності від 11 квітня 2000 року №029782 на імя ОСОБА_7, як таке, що видано виконавчим комітетом Одеської міської ради, є підробленим невстановленою слідством особою. Згідно резолютивної частини вироку оригінал свідоцтва про право власності від 11 квітня 2000 року №029782 на імя ОСОБА_7 зберігається в матеріалах кримінальної справи (т.2 а.с.44-106).

8 березня 2007 року ОСОБА_7 помер у віці 55 років (т.2 а.с.153).

Таким чином, вироком у кримінальній справі встановлено підробку свідоцтва про право власності від 11 квітня 2000 року №029782 на імя ОСОБА_7, відтак, ОСОБА_7 при укладенні 21 жовтня 2005 року правочину купівлі-продажу спірного нежитлового приміщення був особою, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа спірним нерухомим майном. ОСОБА_8 придбав майно у ОСОБА_7, який не мав права його відчужувати. ОСОБА_5 придбала майно у ОСОБА_8, який придбав майно у ОСОБА_7 як особи, яка не мала права його відчужувати. ОСОБА_4 придбала майно у ОСОБА_5, яка в свою чергу придбала майно у особи, яка незаконно ним володіла.

Територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради на уповноваженого радою органу на управління майном комунальної власності як то Департаменту комунальної власності Одеської міської ради є неволодіючим власником нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м в будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі, а ОСОБА_4 є володіючим невласником вказаного приміщення (добросовісним набувачем). Оскільки спірне приміщення вибуло з володіння власника як то територіальної громади міста Одеси в особі уповноважених органів не з його власника волі, то в силу положень пункту 3 частини 1 статті 388 ЦК України в порядку реалізації передбаченого статтею 387 ЦК України права власника на витребування майна із чужого незаконного володіння спірне приміщення підлягає витребуванню від ОСОБА_4 як особи, яка придбала майно за відплатним договором у особи, яка не мала права його відчужувати.

Відповідно до положень статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження майном.

У сенсі даної норми матеріального права вимоги (негаторний позов) заявляються власником, якщо між ним та порушником його прав відсутні договірні відносини, тобто це речово-правовий засіб захисту. Власник майна як позивач не зобовязаний доводити неправомірність дій відповідача, власник має доказати факт існування перешкод у здійсненні користування та розпорядження майном. Особа, яка створює перешкоди, тобто відповідач, має довести правомірний характер своєї поведінки.

Територіальна громада міста Одеси в особі Одеської міської ради та уповноваженого радою органу на управління майном комунальної власності як то Департаменту комунальної власності Одеської міської ради як власник нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніженській в м. Одесі не має договірних відносин з ОСОБА_4, остання перешкоджає у здійсненні права користування та розпорядження спірним приміщенням, відтак, в порядку захисту права власності від порушень ОСОБА_4 має звільнити приміщення (виселитись).

Позовна давність до негаторного позову не застосовується.

Позовна давність до віндикаційного позову становить три роки.

Позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу (ст.256 ЦК України). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ст.257 ЦК України). Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права (ч.1 ст.261 ЦК України). Позовна давність переривається у разі предявлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач (ч.2 ст.264 ЦК України).

Реєстрація права власності ОСОБА_7 на нежитлове приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніженській в м. Одесі на підставі свідоцтва про право власності від 11 квітня 2000 року №029782 (підроблення документу встановлено вироком суду) була проведена бюро технічної інвентаризації 12 жовтня 2005 року. Таким чином, Одеській міській раді, уповноваженим нею органам до 12 жовтня 2005 року не могло бути відомо про наявність такого документа. Договори купівлі-продажу спірного приміщення мали місце 21 жовтня 2005 року, 10 листопада 2005 року, 29 листопада 2005 року, реєстрація права власності ОСОБА_4 на підставі договору від 29 листопада 2005 року купівлі-продажу приміщення проведена бюро технічної інвентаризації 1 грудня 2005 року (т.1 а.с.72).

ОСОБА_3 предявлено позов 9 грудня 2005 року (т.1 а.с.3-4).

Представництвом по управлінню комунальною власністю Одеської міської ради (після зміни найменування Департамент комунальної власності Одеської міської ради) предявлено позов 17 лютого 2006 року. Предметом позову поряд з вимогами про визнання недійсними правочинів щодо відчуження нежитлового приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніженській в м. Одесі були й вимоги про повернення на підставі статті 388 ЦК України нежитлового приміщення до комунальної власності територіальної громади міста Одеси (т.1 а.с.81-83).

Дійсно, після перегляду судових рішень першої і апеляційної інстанцій в касаційному порядку Департаментом комунальної власності 27 травня 2013 року та 23 червня 2016 року було уточнено вимоги та заявлено остаточно вимоги про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення (т.3 а.с.64-67, 238-241, т.4 а.с.42-44). Однак дану обставини, як то уточнення вимог у травні-червні 2013 року не слід буквально трактувати як предявлення нового позову після спливу трирічного строку позовної давності як то зазначає ОСОБА_4, оскільки вимогу про витребування майна з чужого незаконного володіння вперше заявлено 17 лютого 2006 року разом з іншими вимогами, більш того всі зміни (уточнення, доповнення тощо) позовних вимог як позивача ОСОБА_3 так і Департаменту комунальної власності Одеської міської ради мали місце в одній цивільній справі, яка в провадженні судів знаходиться з 9 грудня 2005 року, тобто більш як десять років.

Таким чином, заперечення ОСОБА_4 в особі представника на апеляційну скаргу щодо необхідності відмови в позові за спливом строку позовної давності не приймаються, оскільки підстави для застосування частини 4 статті 267 ЦК України відсутні.

Крім того, суд першої інстанції відмовив в задоволенні позову Департаменту комунальної власності Одеської міської ради з підстав недоведеності заявлених вимог, а не з підстав спливу позовної давності. ОСОБА_4 рішення суду першої інстанції не оскаржила, відтак, слід виходити з того, що ОСОБА_4 погодилась з висновками суду першої інстанції щодо відсутності підстав для застосування наслідків спливу позовної давності.

За змістом статті 267 ЦК України положення закону про правові наслідки спливу позовної давності можуть застосовуватися лише у тих випадках, коли буде доведено існування самого субєктивного цивільного права, щодо якого заявлено вимогу, і факт його порушення або оспорювання. Якщо ж під час розгляду справи буде встановлено, що у позивача немає субєктивного права, про захист якого він просить, або ж воно не порушувалось чи не оспорювалось, суд повинен відмовити в позові не через пропущення позовної давності, а за безпідставністю матеріально-правової вимоги.

Заявляючи про застосування позовної давності до вимог про витребування майна з чужого незаконного володіння, ОСОБА_4 тим самим визнає наявність у територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та уповноваженого нею на управління майном комунальної власності Департаменту комунальної власності Одеської міської ради субєктивного цивільного права комунальної власності на нежитлове приміщення площею 62,3 кв.м у будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі та, відповідно, факт його порушення.

Що ж до захисту порушеного права власності шляхом усунення перешкод у користування власністю, то на ці вимоги позовна давність не поширюється, так як це негаторний позов.

Аналіз зібраних у справі доказів приводить до висновку про скасування рішення суду першої інстанції в частині вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради та ухвалення в цій частині нового рішення про задоволення позову. При цьому апеляційна скарга підлягає задоволенню частково, оскільки Департамент комунальної власності не має повноважень на представництво інтересів ОСОБА_3, відтак, не має повноважень заявляти про перегляд вимог (частини вимог) іншого позивача.

Рішення суду першої інстанції в частині відмови в задоволенні вимог ОСОБА_3 ним не оскаржено, в силу положень статті 303 ЦПК України законність і обґрунтованість рішення суду в цій частині вимог при даному апеляційному перегляді справи не перевіряється.

В порядку частини 1 статті 88 ЦПК України понесені Департаментом комунальної власності Одеської міської ради судові витрати на сплату судового збору в суді першої та апеляційної інстанції підлягають присудженню з ОСОБА_4 в загальній сумі 1639 грн. 00 коп. (т.1 а.с.80, т.3 а.с.68, т.4 а.с.87).

Керуючись ст.303, п.2 ч.1 ст.307, п.п.3,4 ч.1 ст.309, ст.313, ч.2 ст.314, ст.ст.316, 317, 319 ЦПК України, колегія суддів

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу Департаменту комунальної власності Одеської міської ради задовольнити частково.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 7 липня 2016 року в частині позовних вимог Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення скасувати.

Позовні вимоги Департаменту комунальної власності Одеської міської ради до ОСОБА_4 про витребування майна з чужого незаконного володіння, усунення перешкод у користуванні власністю шляхом виселення задовольнити.

Витребувати з володіння ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) та повернути у володіння територіальної громади міста Одеси в особі Одеської міської ради та Департаменту комунальної власності Одеської міської ради () нежитлове підвальне приміщення площею 62,3 кв.м, що знаходиться у житловому будинку №71 по вул. Ніжинській в м. Одесі.

Усунути перешкоди у користуванні власністю шляхом виселення ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) з нежитлового підвального приміщення площею 62,3 кв.м, що знаходиться у житловому будинку №71 по вулиці Ніжинській в м. Одесі.

Стягнути з ОСОБА_4 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Департаменту комунальної власності Одеської міської ради () судові витрати в загальній сумі 1639 грн. 00 коп.

Рішення набирає законної сили з моменту проголошення.

Рішення може бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуючий Л.М.Вадовська

Судді Л.Г.Ващенко

ОСОБА_2