Дата документу 03.11.2016 Справа № 554/9027/16-ц
Провадження №2/554/3492/2016
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 листопада 2016 року м.Полтава

Октябрський районний суд міста Полтави у складі:

головуючого судді Кулешової Л.В.,

при секретарі судового засідання Худолій Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Полтаві заяву управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради в інтересах недієздатної ОСОБА_1 про забезпечення позову по цивільній справі за позовом управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради в інтересах недієздатної ОСОБА_1 до ОСОБА_2, приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу ОСОБА_3, треті особи виконавчий комітет Оріхівської сільської ради Лубенського району Полтавської області, Високотополянський психоневрологічний інтернат про визнання правочину нікчемним та застосування наслідків його недійсності, скасування рішення, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні суду знаходиться вищевказана цивільна справа.

03.11.2016 року ухвалою відкрито провадження у справі та призначено до розгляду.

Позивач подав заяву про забезпечення позову. В обгрунтування заяви зазначив наступне.

Відповідачу належить квартира №21 за адресою: м.Полтава, вул.І.Мазепи (Калініна), 42. В управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради (органу опіки та піклування) є підстави вважати, що відповідач може розпорядитись даною квартирою та відчужити її на користь інших осіб для ухилення від виконання рішення суду, що у свою чергу ускладнить або навіть зробить неможливим виконання рішення суду. Тому, з метою забезпечення позову та недопущення незаконного відчуження квартири за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна), 42, кв.21, 1/2 частина якої належала інваліду 2 групи, недієздатній гр.ОСОБА_1 до укладеного 13.04.2016 року та нині оспорюваного договору міни, заявник вважає за необхідне накласти арешт на дане майно.

Таким чином, зазначає, що невжиття заходів забезпечення позову може привести до незаконного набуття права власності на вищезазначений обєкт нерухомого майна іншими особами, чим буде завдано шкоду інтересам ОСОБА_1

На підставі викладеного, позивач просить накласти арешт на нерухоме майно, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: вул.ОСОБА_4 (Калініна), 42, кв.21, м.Полтава.

Згідно ст.153 ЦПК України дана заява розглядається судом без повідомлення відповідача і інших осіб, які беруть участь у справі.

Розглянувши заяву, дослідивши наявні письмові матеріали, суд вважає, що вимоги заявника про забезпечення позову підлягають до задоволення з наступних підстав.

Судом встановлено, що заявником предявлено позов, у якому позивач просить визнати укладений договір міни щодо 1/2 частки квартири №21, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна), 42, 1/2 частки житлового будинку з господарськими будівлями, що знаходиться за адресою: Полтавська область, Новосанжарський район, село Писарівка, вул.Центральна (Леніна), 66, недійсним (нікчемним); зобовязати приватного нотаріуса Полтавського нотаріального округу ОСОБА_3 оформити розірвання договору міни від 13.04.2016 року за реєстровим №722 та внести відповідні відомості до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; зобовязати ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_1, відновити становище, яке існувало до порушення прав та інтересів недієздатної ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_2, повернувши їй 1/2 частку квартири №21, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна), 42 та представити підтверджуючі документи.

Згідно з рішенням Київського районного суду м.Полтави від 16.08.2013 року ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_3, яка проживає за адресою: ІНФОРМАЦІЯ_4, визнано недієздатною; призначено ОСОБА_2 опікуном над недієздатною ОСОБА_1.

Відповідно до рішення Октябрського районного суду м.Полтави від 20.02.2014 року визначено частки у праві спільної сумісної власності квартири АДРЕСА_1, встановивши, що ОСОБА_1 та померлій 25 квітня 2012 року ОСОБА_5 належить по 1/2 частині квартири АДРЕСА_1 за кожною.

Крім того, згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20852700 від 23.04.2014 року здійснено державну реєстрацію права власності на спірні 1/2 частини квартири №21, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна), 42 за ОСОБА_2.

Згідно копії витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №20282661 від 10.04.2014 року вбачається, що 1/2 частини квартири №21, що знаходиться за адресою: м.Полтава, вул.Івана Мазепи (Калініна), 42 зареєстровано на праві спільної часткової власності за ОСОБА_1.

Відповідно до ч.1 та ч.3 ст. 151 ЦПК України суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може вжити передбачені ЦПК України заходи забезпечення позову на будь-якій стадії розгляду справи, якщо невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Види забезпечення позову передбачені ч.1 та ч.2 ст. 152 ЦПК України. Згідно ч.3 ст.152 ЦПК України - види забезпечення позову мають бути співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Відповідно до роз'яснень Пленуму Верховного Суду України п.4 постанови № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову», заходи забезпечення позову застосовуються, якщо існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову; вжиття заходів забезпечення повинно бути доцільним і співмірним.

В пункті 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 22 грудня 2006 року «Про практику застосування судами цивільного процесуального законодавства при розгляді заяв про забезпечення позову» зазначено, що розглядаючи заяву про забезпечення позову, суддя має з урахуванням доказів, наданих позивачем на підтвердження своїх вимог, пересвідчитися, зокрема, в тому, що існує реальна загроза невиконання чи утруднення виконання можливого рішення суду про задоволення позову.

Також відповідно до пункту 20 постанови № 5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ» від 7 лютого 2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що з метою забезпечення знаходження майна у володінні відповідача на час судового розгляду позову про право на це майно суд за клопотанням позивача може вжити заходи забезпечення позову (статті 151, 152 ЦПК), наприклад, накласти арешт на майно, заборонити відповідачеві вчиняти певні дії (розпоряджатися і/або користуватися спірним майном), заборонити державному реєстратору прав на нерухоме майно вносити зміни до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, передати спірне майно на зберігання третій особі відповідно до статті 976 ЦК (судовий секвестр).

Цивільний процесуальний закон не зобовязує суд при розгляді питань про забезпечення позову перевіряти обставини, які мають значення для справи, а лише запобігає ситуації, при якій може бути утруднено чи стане неможливим виконання рішення у разі задоволення позову.

Перевіривши матеріали справи і заяви про забезпечення позову та оцінивши надані докази, а також враховуючи, що заява подана з додержанням вимог статті 151 ЦПК України, а захід забезпечення позову у вигляді накладення арешту на майно відповідача, що знаходяться у них або інших осіб, є видом забезпечення позову, передбаченим ст. 152 ЦПК України і відповідає предмету позову та, водночас, вжиття таких заходів не зумовлює фактичного вирішення спору по суті, а спрямовані лише на збереження існуючого становища до завершення розгляду справи, з урахуванням чого суд вважає можливим задовольнити заяву про забезпечення позову, в звязку з чим накласти арешт на нерухоме майно, що знаходиться у м. Полтава, по вул. Івана Мазепи (Калініна), 42, кв.21.

Вказані заходи забезпечення позову є співмірними із заявленими позивачем вимогами.

Зважаючи на вищевикладене та враховуючи характер спірних правовідносини, які виникли між сторонами, суд вважає, що вжиття заходів забезпечення позову у такому вигляді є доцільним, обґрунтованим, а також існують всі підстави вважати, що вище вказане майно може бути відчужене на користь інших осіб або вчинені будь-які інші дії щодо вказаного майна з метою ухилення від виконання рішення суду, а тому з урахуванням вище викладеного суд вважає, що у разі невжиття заходів забезпечення позову відповідач матиме можливість здійснити відчуження майна, що йому належить, на користь інших осіб, а тому дійсно існує реальна загроза утруднення або неможливість виконання рішення суду так як у сторони спору (відповідача) до його вирішення наявна можливість розпорядитися об'єктом прав, що йому належать, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду, крім того слід зазначити, що вказаним не порушуються інтереси інших осіб, в звязку з чим не можуть бути взяті до уваги можливі їх заперечення щодо зазначеного, оскільки заходи забезпечення позову вживаються судом до розгляду справи по суті та стосовно майна, що належать відповідачу і знаходяться у нього або в інших осіб, тобто вони мають тимчасовий характер, однак справа ще не розглянута, по справі проводяться процесуальні дії з метою повного і всебічного її розгляду і зясування обставин та ін., всі ці обставини є предметом спору по справі між сторонами, по суті позовних вимог своїх пояснень сторони ще не давали, матеріали справи ще не досліджувалися по суті, в звязку з чим невжиття заходів забезпечення може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Водночас, суд вважає за необхідне накласти арешт на 1/2 частину спірного майна, яке належить саме недієздатній ОСОБА_1, в інтересах якої звернувся позивач із позовом до суду, оскільки накладення арешту на всю квартиру, яка на праві спільної часткової власності (по 1/2 частині) належить ОСОБА_1 та ОСОБА_2, може невиправдано порушити права власника ОСОБА_2 щодо свободи володіння, користування та розпорядження своєю частиною майна щодо даної квартири. Таким чином заява підлягає частковому задоволенню.

Згідно з ч. ч. 9, 10 ст. 153 ЦПК України ухвала про забезпечення позову виконується негайно в порядку, встановленому для виконання судових рішень. Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання, а також не перешкоджає подальшому розгляду справи.

На підставі викладеного, керуючись ч. ч. 1, 3 ст. 151, п. 1 ч. 1 ст. 152, ч. ч. 1, 9, 10 ст. 153, 210, 293 ЦПК України, суд

УХВАЛИВ:

Заяву управління соціального захисту населення виконавчого комітету Шевченківської районної у м.Полтаві ради про забезпечення позову задовольнити частково.

Накласти арешт на 1/2 частини квартири, що знаходиться за адресою: вул.ОСОБА_4 (Калініна)АДРЕСА_2, м.Полтава, яка належить на праві спільної часткової власності (1/2 частина) ОСОБА_1, рнокпп НОМЕР_1, паспорт громадянина України, серія КН №934449, виданий Октябрським РВ ПМУ УМВС України в Полтавській області 09.07.1999 року, заборонивши її відчуження будь-яким шляхом, в т.ч. передачу в іпотеку, передачу в статутний капітал будь-якого товариства, передачу в оренду до набрання судовим рішенням у даній справі законної сили.

В іншій частині відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвалу може бути оскаржено до апеляційного суду Полтавської області через Октябрський районний суд м. Полтави шляхом подання апеляційної скарги протягом 5 днів з дня проголошення ухвали, а у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п'яти днів з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали про забезпечення позову не зупиняє її виконання.

Копію ухвали направити до Реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції Полтавської області для виконання, сторонам по справі до відома.

Суддя Л.В. Кулешова