Справа №461/4936/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 грудня 2016 року Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді Волоско І.Р.,

секретар Мисько С.М.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м.Львові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів ,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_1 звернулась до суду з позовом, в якому просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання сина - ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1, до досягнення ним повноліття, покликаючись на те, що від подружнього життя у них є син, який повністю знаходяться на її утриманні, оскільки відповідач у добровільному порядку відмовляється приймати участь в утриманні та вихованні дитини. У зв'язку з тим, просить постановити рішення про стягнення з ОСОБА_2 аліментів на утримання сина у розмірі 1/3 частини від усіх видів заробітку відповідача до досягнення дитиною повноліття.

У судовому засіданні представник позивача ОСОБА_4 позовні вимоги підтримав, надав пояснення аналогічні до них. Просила суд позовні вимоги задовольнити в повному обємі.

Представник відповідача Шкарупська - ОСОБА_5 в судовому засіданні позов визнали частково; просили суд зменшити розмір аліментів на утримання та виховання сина, врахувавши стан здоровя та матеріальне становище відповідача.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, вивчивши матеріали справи, дослідивши надані по справі докази, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав.

Відповідно до ст.ст. 10, 60 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень; докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі.

Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи; докази є належними та допустимими /ст.ст. 57-59 ЦПК України/..

Судом встановлено, що 19.02.2000 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_6 у відділі реєстрації актів громадянського стану Львівського міськвиконкому було зареєстровано шлюб, про що зроблено запис в книзі реєстрації актів про одруження № 187.

Рішенням Галицького районного суду м.Львова від 26.08.2015 року шлюб між сторонами було розірвано.

Згідно свідоцтва про народження серії І-СГ № 064074, відповідач ОСОБА_7 являється батьком ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1.

Як встановлено судом та стверджується матеріалами справи, ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_1, проживає разом із мітір'ю - позивачем ОСОБА_1 та знаходиться на повному її утриманні, забезпечений усіма необхідними умовами для проживання, навчання та повноцінного розвитку, виховується належним чином, будь-яких випадків порушення позивачем його законних прав у ході судового розгляду справи судом не встановлено.

На час розгляду справи домовленості між батьками з приводу участі відповідача в утриманні дітей не досягнуто, а отже аліменти підлягають стягненню в судовому порядку.

Відповідач зобов'язаний виконувати обов'язки по утриманні дитини, однак допустив невиконання вказаного обов'язку, оскільки не бере активної участі в утриманні дітей, як в грошовій так і в натуральній формі. Відповідно у позивача виникло право на стягнення з відповідача аліментів.

Згідно ст.180 СК України батьки зобовязані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у відповідності до ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує стан здоровя дитини, матеріальне становище дитини та платника аліментів.

На підставі ст. 183 СК України частка заробітку, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом.

У звязку з наведеним, суд вважає, що позов слід задовольнити частково і стягувати з відповідача аліменти на утримання дитини у розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу), щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.

При визначенні розміру аліментів суд враховує розмір прожиткового мінімуму громадян, який встановлений станом на час розгляду справи, матеріальне становище сторін, матеріальне становище дитини від шлюбу, стан здоровя дитини, стан здоровя відповідача, а також інші обставини, які мають істотне значення для справи.

Таким чином, оцінюючи докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, оскільки син потребує утримання, матеріального забезпечення, а відповідач зобовязаний надавати допомогу, яка на розсуд суду є достатньою в розмірі 1/4 частини від усього його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до досягнення ними повноліття.

Судові витрати у справі підлягають стягненню з відповідача у повному обсязі.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 169, 208, 209, 212, 213-215, 224-226, 367 ЦПК України, ст.ст. 84, 180-184 СК України, суд,-

в и р і ш и в:

позов задовольнити частково.

Стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліменти на утримання сина ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини від його заробітку (доходу), починаючи з дня звернення позивачки до суду з 28.07.2016 року і до досягнення дитиною повноліття, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь держави 551,20 грн. судового збору.

Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць підлягає до негайного виконання.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана до апеляційного суду Львівської області протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення

Суддя І.Р.Волоско.