Справа № 646/7514/16-ц
Провадження № 2/646/1518/2016
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19.09.16 року м. Харків

Червонозаводський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого у справі судді Нікуліної Л.П.,

за участю секретаря Штефан А.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом,-

в с т а н о в и в :

Позивач ОСОБА_1 звернулась до суду із позовом до ОСОБА_2, який в подальшому уточнила та просила встановити факт прийняття спадщини у вигляді права власності на 1/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 та факт прийняття спадщини у вигляді 3/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_4 в порядку спадкування за законом; визнати за нею визнати за нею право власності на 1/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3 та 3/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті бабусі ОСОБА_4, в порядку спадкування за законом.

В обґрунтування позовних вимог позивач зазначила, що їй згідно Свідоцтва про право власності на житло належить ? частка у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1. В статусі співвласників зазначеної квартири також перебували її батько ОСОБА_5, матір ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4. Матір ОСОБА_3 яка була співвласницею ? частки у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру померла ІНФОРМАЦІЯ_1, внаслідок чого відкрилась спадщина. На час відкриття спадщини після смерті матері в зазначеній квартирі проживала вона зі своїм батьком та бабусею. Вона та її бабуся ОСОБА_4 фактично прийняли спадщину, вступивши в управління та володіння спадковим майном, від спадщини не відмовлялись, до нотаріальної контори не звертались. Батько ОСОБА_5 не входив до спадкоємців першої черги за законом після смерті матері, оскільки їх шлюб було розірвано. Бабуся ОСОБА_4 померла 16.05.2010 року, внаслідок чого відкрилась спадщина, до складу якої входила 3/8 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_2. На час відкриття спадщини після смерті бабусі в зазначеній квартирі проживала вона зі своїм батьком. Вона фактично прийняла спадщину після смерті бабусі ОСОБА_4, вступивши в управління та володіння спадковим майном. Батько ОСОБА_5 помер 27.03.2011 року та склав заповіт на її імя, у звязку з чим вона набула право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_3 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. Зазначає, що на теперішній час вона є власницею 1/1 часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру, проте не оформленими залишаються її спадкові права на 1/8 часток квартири після смерті матері ОСОБА_3 та 3/8 часток квартири після смерті бабусі ОСОБА_4

Позивач ОСОБА_1 в судове засідання не зявилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином, залишила суду заяву, в якій просила слухати справу у її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити.

Відповідач ОСОБА_2 в судове засідання не зявився, про день та час слухання справи повідомлений своєчасно та належним чином, залишив суду заяву, в якій просив слухати справу у його відсутності, позов визнав та не заперечував проти його задоволення.

Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позовних вимог, виходячи з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст. 213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу.

Відповідно до п.5 ч.2 ст. 234 ЦПК України суд розглядає справу в порядку окремого провадження про встановлення факту, що має юридичне значення.

У ч.1 ст.256 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення.

Відповідно до ч. 2 ст. 256 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти від яких залежить виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення.

Як слідує з роз'яснень, наданих у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року №7 «Про судову практику у справах про спадкування» якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів.

Позивачу ОСОБА_1, згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло, реєстраційний номер 9-98-92107-Ц2 від 05.05.1998 року, розпорядження № 20764-Ц2 від 05.05.1998 року, належить ? частка у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4.(а.с. 18)

06.05.1998 року право ОСОБА_1 на ? частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 було зареєстровано у встановленому законом порядку ДКП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації №1» та записано у реєстрову книгу за № П-9-7972. (а.с. 19-20)

Батьками позивача ОСОБА_1 є ОСОБА_6 та ОСОБА_3, що підтверджується свідоцтвом про народження серії IV-ВЛ № 258842, виданим Палацом новонароджених 20.11.1985 року, актовий запис № 10342. (а.с. 16)

Бабусею позивача є ОСОБА_4 (до шлюбу ОСОБА_7) Р.Г., що підтверджується Свідоцтвом про народження її матері ОСОБА_7 серії ІІІ-ВЛ № 2644256, виданим міським РАГС м. Харкова 24.06.1981 року, актовий запис № 6840. (а.с. 32)

В статусі співвласників квартири АДРЕСА_4 згідно зі Свідоцтвом про право власності на житло, реєстраційний номер 9-98-92107-Ц від 05.05.1998 року, розпорядження № 20764-Ц2 від 05.05.1998 року також перебували родичи позивачки, а саме: батько ОСОБА_5, матір ОСОБА_3 та бабуся ОСОБА_4. (а.с. 18)

Матір позивачки ОСОБА_3, яка була співвласницею ? частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4, померла 10.02.2007 року, що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 21.12.2014р., виданим Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль. (а.с. 36)

Після смерті матері ОСОБА_3 відкрилась спадщина, до складу якої входила ? частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4.

На час відкриття спадщини після смерті матері ОСОБА_8 у квартирі АДРЕСА_4 були прописані (зареєстровані) та проживали ОСОБА_1, батько ОСОБА_5 та бабуся ОСОБА_4.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_3 не залишила.

Згідно з ч.3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.

Позивач ОСОБА_1 та бабуся ОСОБА_4 прийняли спадщину після смерті матері, фактично вступили в управління та володіння спадковим майном, від спадщини не відмовлялись, на час смерті ОСОБА_3 були прописані (зареєстровані) та проживали у ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно зі спадкодавцем, проте до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не звертались.

Батько позивача ОСОБА_5, не входив до спадкоємців першої черги за законом після смерті моєї матері ОСОБА_9, оскільки їх шлюб було розірвано 20.05.1998 року, що підтверджується Свідоцтвом про розірвання шлюбу серії І-ВЛ № 119817 від 03.11.1999 року, виданим Червонозаводським відділом реєстрації актів громадянського стану м. Харкова.(а.с. 50)

Таким чином, внаслідок прийняття позивачем ОСОБА_1 та її бабусею ОСОБА_4 спадщини, яка відкрилась після смерті матері ОСОБА_10 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 розподілились наступним чином: 3/8 належало позивачу ОСОБА_1, 3/8 належало бабусі ОСОБА_4 та ? належало батьку ОСОБА_5

ОСОБА_4, яка була співвласницею 3/8 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 померла 16.05.2010р., що підтверджується Свідоцтвом про смерть від 07.01.2015р., виданим Міністерством внутрішніх справ держави Ізраїль.(а.с. 45)

Внаслідок смерті ОСОБА_4 відкрилась спадщина, до складу якої входила 3/8 частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4.

На час відкриття спадщини після смерті бабусі позивача ОСОБА_4 у квартирі АДРЕСА_4 були прописані (зареєстровані) та проживали позивач ОСОБА_1 та її батько ОСОБА_5.

Заповіту на випадок своєї смерті ОСОБА_4 не залишила.

В силу ч.1 ст. 1266 ЦК України (спадкування за правом представництва), відповідно до якої внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини, позивач ОСОБА_1 була єдиною спадкоємицею ОСОБА_4

Позивач прийняла спадщину після смерті бабусі, фактично вступила в управління та володіння спадковим майном, від спадщини не відмовлялись, на час смерті ОСОБА_4 була прописана (зареєстрована) та проживала у ІНФОРМАЦІЯ_2 спільно зі спадкодавцем, проте до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини не зверталась.

Таким чином, внаслідок прийняття спадщини позивачем ОСОБА_1, яка відкрилась після смерті її бабусі ОСОБА_4 , частки у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 розподілились наступним чином: 6/8 (або ?) належало позивачу ОСОБА_1, ? належало її батьку ОСОБА_6.

Відповідно до ч.1 ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.

В силу ч.1 ст. 1266 ЦК України, внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини.

На підставі ч.1 ст. 1267 ЦК України, частки у спадщині кожного із спадкоємців за законом є рівними.

Батько позивача ОСОБА_5, помер 25.11.2014 року, що підтверджується копією Свідоцтва про смерть серії І-ВЛ № 469754 від 26.11.2014р., виданим відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Харкову реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції. (а.с.48)

У відповідності до ст..ст. 1216, 1218, 1222, 1258, 1261 ЦК України, спадкуванням є перехід права та обов'язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців), яке здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово.

Відповідно до заповіту, посвідченого 27.03.2011 року приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 та зареєстрованим у реєстрі за номером 1981, ОСОБА_5 заповідав ОСОБА_1 усе майно, де б воно не було та з чого не складалося (за виключенням автомобілю ВАЗ 2107, державний номер НОМЕР_1). (а.с.24-25)

Згідно ст..1299 ЦК України, якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов'язаний зареєструвати право на спадщину в органи, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна.

Відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.09.2015р. (спадкова справа № 27/2015, реєстровий номер 4017), виданого приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу ОСОБА_11 на підставі заповіту ОСОБА_1 набула право власності на ? частку у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4 в порядку спадкування за заповітом після смерті батька. (а.с. 21,22,23)

Таким чином, на даний час позивач ОСОБА_1 є власницею 1/1 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_4, проте не оформленими залишаються її спадкові права на 1/8 часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру після смерті матері ОСОБА_3 та 3/8 часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру після смерті бабусі ОСОБА_4.

На підставі ч.1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Відповідно до ч.1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.

Пункт 1 ч.2 ст.16 ЦК України у якості способу захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, визнання таких прав.

В силу ч.1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном.

Частина 1 ст. 319 ЦК України визначає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд.

Згідно ч.1, 2 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом.

Згідно ч. 2 ст. 328 Цивільного кодексу України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом.

Згідно ч.1 ст. 392 ЦК України, власник майна може пред'явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності.

Згідно ч. 4 ст. 174 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалюю рішення про задоволення позову.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_1 фактично прийняла спадщину після смерті матері ОСОБА_3, померлої 10.02.2007 року, та бабусі ОСОБА_4, померлої 16.05.2010 року, суд вважає законним визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 після смерті матері ОСОБА_3, померлої 10.02.2007 року, та на 3/8 часток у праві спільної сумісної власності на зазначену квартиру після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої 16.05.2010 року, в порядку спадкування за законом.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 10, 11, 60, 88, 99, ст. 130, ч. 4 ст. 174, 209, 212, 214-215, 218, п. 5 ч. 2 ст. 234, 256, 258 ЦПК України, ст.ст. 317, 319, 321, 328, 392, 1261, 1266, 1267, 1268 ЦК України, суд,-

В И Р І Ш И В :

Позовні вимоги ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про встановлення факту та визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом задовольнити.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 у вигляді 1/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 10.02.2007 року.

Встановити факт прийняття спадщини ОСОБА_1 у вигляді 3/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої 16.05.2010 року.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 1/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_3, померлої 10.02.2007 року.

Визнати право власності за ОСОБА_1 на 3/8 часток у праві спільної сумісної власності на квартиру АДРЕСА_1 в порядку спадкування за законом після смерті бабусі ОСОБА_4, померлої 16.05.2010 року.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 суму сплаченого судового збору в розмірі 1055 (однієї тисячі пятдесят пять) гривень 00 копійок.

Відповідно до ст.294 ЦПК України апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя Л.П. Нікуліна