Справа №329/1013/16-ц
Провадження 2/329/387/2016
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 жовтня 2016 року смт. Чернігівка

Чернігівський районний суд Запорізької області

у складі: головуючого судді Поди Н.М.

при секретарі Сивак В.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту заповіту,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду з вищезазначеним позовом, де вказав, що ІНФОРМАЦІЯ_2 помер його батько, ОСОБА_3. За життя 12.08.2015р. він склав заповіт, де своїм волевиявленням розпорядився, щоб жилий будинок АДРЕСА_1 належний йому на праві власності, все майно, що в ньому знаходиться та присадибну ділянку, належну йому згідно Державного акту про право приватної власності на землю перейшли у його власність.

При зверненні до нотаріуса з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину, йому було відмовлено у його видачі з причини відсутності у заповіті зазначення місця знаходження та посилання на реквізити правоавовстановлюючого документа на присадибну ділянку, у зв'язку з чим неможливо встановити спадкову масу.

Просив суд здійснити тлумачення заповіту, складеного ОСОБА_3 12.08.2015р., посвідченого секретарем виконкому Н-Михайлівської сільської ради Хлібець О.І., зареєстрованого в реєстрі за №11 стосовно об'єму спадкової маси вказаної в заповіті, а саме зазначити, що завіщена йому земельна ділянка розміром 0,60 га, розташована по АДРЕСА_1, право власності на яку підтверджується Державним актом на право приватної власності на землю серї НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Н-Михайлівської сільської ради від 09.03.1994р. №18 для ведення особистого підсобного господарства, виданий 20.11.1997р.

В судове засідання позивач, ОСОБА_1 не з'явився, надав до суду письмову заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримав та просив задовольнити.

Відповідач, ОСОБА_2 в судове засідання не з'явилася, надала до суду письмову заяву про розгляд справи без її участі, проти задоволення позову не заперечувала.

На підставі ч.2 ст.197 ЦПК України в зв'язку із неявкою в судове засідання сторін, які беруть участь у справі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалося.

Дослідивши матеріали справи, суд визнає позовну заяву ОСОБА_1 такою, що підлягає задоволенню як обґрунтована з наступних підстав.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

Із матеріалів справи встановлено, що батько позивача, ОСОБА_3 помер ІНФОРМАЦІЯ_2, що підтверджується актовим записом № 05 свідоцтва про смерть, виданого виконавчим комітетом Новомихайлівської сільської ради Чернігівського району Запорізької області (а.с.4).

Після смерті ОСОБА_3 відкрилася спадщина на житловий будинок АДРЕСА_1, належний спадкодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно, все майно, що в ньому знаходиться та присадибну ділянку, належну останньому на підставі державного акту на право приватної власності на землю серія НОМЕР_1 від 20.11.1997р., виданого на підставі рішення Новомихайлівської сільської ради від 09.03.1994р. №18.

За життя ОСОБА_3 12 серпня 2015 року заповів позивачу будинок, все майно, що в ньому знаходиться та присадибну ділянку (а.с.5).

Після звернення ОСОБА_1 в липні 2016 року до державного нотаріуса Чернігівської державної нотаріальної контори з приводу отримання свідоцтва про право на спадщину за заповітом, йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії через те, що у заповіті заповідано присадибну ділянку без зазначення її місця знаходження та посилання на реквізити правовстановлюючого документа. Таким чином, неможливо встановити спадкову масу. Крім того, відповідно до ст. 213 ЦК України, нотаріус не має права тлумачити заповіт.

Відповідно до ст. 213 ЦК України на вимогу однієї або двох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину, яким є заповіт.

Згідно ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями.

Відповідно до волевиявлення спадкодавця, викладеного в заповіті, ОСОБА_3 заповів будинок АДРЕСА_1 Запорізької області, все майно, що в ньому знаходиться та присадибну ділянку.

Згідно довідки виконкому Новомихайлівської сільської ради Чернігвського району Запорізької області вбачається, що ОСОБА_1 зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1: земельна ділянка площею 0,60 га також знаходиться за цією адресою та поділена на 0,25 га - під забудову, 0,35 га - для ведення селянського господарства, завіщаний будинок за цією адресою знаходиться на вказаній земельній ділянці (а.с.13).

Таким чином, волевиявлення заповідача було спрямоване на присадибну ділянку, розташовану по АДРЕСА_1, належну спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Новомихайлівської сільської ради від 09.03.1994р. №18

Відповідно до ст. 1225 ЦПК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення.

Згідно ст.81 Земельного Кодексу України громадяни України набувають право власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини.

При таких обставинах, суд вважає позов ОСОБА_1 обґрунтованим та доведеним.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 197, 212-215 ЦПК України, ст. ст. 213, 1222, 1256 ЦК України суд, -

В И Р І Ш И В:

позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про тлумачення змісту заповіту - задовольнити повністю.

Розтлумачити волевиявлення заповідача, ОСОБА_3, що при складанні заповіту від 12.08.2015 р. на ім'я ОСОБА_1, воно було спрямоване на заповідання земельної ділянки для ведення особистого підсобного господарства площею 0,60 га, розташованої по АДРЕСА_1, належна спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії НОМЕР_1, виданого на підставі рішення Новомихайлівської сільської ради від 09.03.1994р. №18.

Рішення суду може бути оскаржене до апеляційного суду Запорізької області протягом 10 днів з дня його проголошення.

Суддя