Провадження № 2-2856/16
у справі №760/3323/16-ц
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
21 червня 2016 року Солом'янський районний суд м. Києва
в складі:головуючого судді- Лазаренко В.В.
за участю секретаря - Горбач О.М.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,
19.02.2016 позивач ОСОБА_3 звернулася до суду з даним позовом, який мотивує тим, що вона є спадкоємцем ОСОБА_5, який за життя надав у борг відповідачу ОСОБА_4 6`000,00 дол. США, про що останній видав розписку та зобов'язався повернути кошти до 03.10.2014. Однак у зазначений строк відповідач грошові кошти не повернув, у зв'язку з чим вона просить стягнути з нього суму боргу в розмірі 6`000,00 грн., що в національній валюті складає 160`342,00 грн., а також у зв'язку з прострочою виконання стягнути з відповідача три проценти річних в розмірі 6`615,75 грн. та інфляційні втрати у розмірі 88`850,63 грн.
В судове засідання позивач не з'явилася, подала суду заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити.
Відповідач в судове засідання повторно не з'явився, про причини неявки суд до відома не поставив, з заявою про розгляд справи у його відсутності до суду не звертався. У зв'язку з тим, що його зареєстроване в установленому законом порядку місце проживання суду не відоме, про час та місце розгляду справи повідомлялася шляхом оголошення в пресі.
З урахуванням положень ст. ст. 169, 224 ЦПК України, а також того, що позивач не заперечує проти вирішення справи у порядку передбаченому статтею 224 ЦПК України, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи у відсутності відповідача на підставі наявних доказів.
Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.
Як визначено частиною першою статті 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.
Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.
Згідно частини другої статті 1047 ЦК України, на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей.
Частиною першою статті 1048 ЦК України передбачено обов'язок позичальника повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором.
Судом встановлено, що 03.09.2014 ОСОБА_5 передав у власність відповідача ОСОБА_4 грошові кошти у сумі 6`000,00 дол. США, що підтверджується відповідною розпискою, копія якої наявна в матеріалах справи.
Відповідно до згаданої розписки, ОСОБА_4 зобов'язався повернути грошові кошти 03.10.2014.
Свого обов'язку повернути грошові кошти в обумовлений строк ОСОБА_4 перед ОСОБА_5 не виконав, у зв'язку з чим останній набув право вимоги до відповідача.
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_5 помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть НОМЕР_1 від 06.07.2015, виданим відділом реєстрації смерті у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві.
Після смерті ОСОБА_5 право вимоги до ОСОБА_4 за борговою розпискою від 03.09.2014 перейшло до його дружини - позивача ОСОБА_3
На час розгляду справи зобов'язання відповідачем не виконане.
За загальним правилом, визначеним у ст. 526 ЦК, зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК, якщо у зобов'язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Якщо боржник не приступив до виконання зобов'язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом, за правилами ч. 1 ст. 612 ЦК, боржник вважається таким, що прострочив.
Відповідно до положень ст. 525 ЦК, одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК порушенням зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання. У разі порушення зобов'язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
У ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов'язання, на вимогу кредитора зобов'язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.
Враховуючи, що зобов'язання відповідача на час розгляду справи залишається не виконаними, вимоги позивача про стягнення з відповідача грошових коштів у сумі 6`000,00 дол. США, що в гривневому еквіваленті складає 160`342,00 грн. є законнимим та обгрунтованими і в цій частині підлягають задоволенню
Також, оскільки відповідачем допущено прострочку виконання зобов'язання, відповідно до положень ст. 625 ЦК України з останнього на користь позивача підлягають стягненню три проценти річних, розмір яких згідно представленого позивачем розрахунку складає 6`615,75 грн.
Разом з цим, суд вважає, що в задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача інфляційних втрат у розмірі 88`850,63 грн. належить відмовити, оскільки грошове зобов'язання між сторонами визначене у іноземній валюті, що хоча і не суперечить чинному законодавству, однак унеможливлює урахування розрахованого Державним комітетом статистики України індексу інфляції для обґрунтування вимог, пов'язаних зі знеціненням боргу, визначеного в іноземній валюті.
Таким чином, позов належить задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь позивача суму боргу та три проценти річних у зазначеному вище розмірі.
З огляду на те, що суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову, відповідно до ч. 1 ст. 88 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесенні ним судові витрати на оплату судового збору у розмірі 1`669,58 грн. та витрати за публікацію оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн.
Керуючись ст.ст. 3, 14-16, 509, 525, 526, 530, 533, 611, 612, 625, 1046-1050 ЦК України, ст.ст.3, 5, 6, 10-11, 57-58, 60, 74, 88, 208-209, 212-215, 224, 226 ЦПК України, суд
Позов задовольнити частково.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 борг у сумі 6`000,00 доларів США, що в гривневому еквівалентів складає 160`342,00 грн., та три проценти річних з простроченої суми за період з 04.10.2014 по 18.02.2016 у сумі 6`615,75 грн.
В задоволенні решти вимог - відмовити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_3 витрати з оплати судового збору в сумі 1`669,58 грн. та витрати за публікацію оголошення в пресі в розмірі 420,00 грн.
Рішення може бути оскаржене позивачем до Апеляційного суду м. Києва через суд першої інстанції протягом 10 днів з дня отримання його копії.

Заочне рішення може бути переглянуто судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яку може бути подано протягом десяти днів з дня отримання його копії.

Суддя: