АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХМЕЛЬНИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
_____________________________________________________________________
Справа № 683/1585/16-ц
Провадження № 22-ц/792/2225/16
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2016 року м. Хмельницький

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

апеляційного суду Хмельницької області

в складі: головуючої судді Янчук Т.О.,

суддів: Пастощука М.М., Спірідонової Т.В.,

секретаря: Кошельника В.М.,

за участю: представника апелянта ОСОБА_1,

представників позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року у справі за позовом ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення боргу,-

в с т а н о в и л а :

15 червня 2016 року ОСОБА_5 звернувся в суд із позовом до ОСОБА_4, в якому просив стягнути з відповідача на свою користь борг за договором позики від 03 листопада 2014 року у розмірі 3000 дол. США, що еквівалентно 74850 грн., а також понесені судові витрати.

В обґрунтування позову зазначав, що 03 листопада 2014 року між ним та ОСОБА_4 укладено договір позики, оформлений письмовою розпискою на суму 4000 доларів США, яку відповідач зобовязувався повернути до червня 2015 року. ОСОБА_4 частково виконав своє зобовязання, а решту боргу у розмірі 3000 дол.США в добровільному порядку не повертає, а тому просив стягнути з відповідача вказану суму боргу.

Рішенням Старокостянтинівського районного суду від 18 жовтня 2016 року позов задоволено, стягнуто з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 в рахунок погашення заборгованості за договором позики 3000 доларів США, що за курсом НБУ на день постановлення рішення еквівалентно 77349 грн. 57 коп., а також судовий збір у сумі 750 грн., всього 78099 грн. 57 коп.

В апеляційній скарзі ОСОБА_4 не погоджується з рішенням суду, просить його скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позовні вимоги частково, стягнути з нього суму боргу 20900,00 грн., посилаючись на порушення судом першої інстанції при ухвалені рішення норм матеріального та процесуального права.

В судовому засіданні представник ОСОБА_4, ОСОБА_1, підтримав доводи апеляційної скарги, просив її задовольнити.

Представники позивача ОСОБА_2, ОСОБА_3 в судовому засіданні заперечували проти доводів апеляційної скарги, просили її відхилити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників судового засідання, перевіривши ________________________________________________________________________________________________

Головуючий у першій інстанції: ОСОБА_6 Категорія: 19,27

Доповідач: Янчук Т.О.

наведені в апеляційній скарзі доводи, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. Апеляційний суд вважає, що рішення ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, доводи апеляційної скарги висновки суду не спростовують.

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції, виходив з того, що відповідачем не виконані договірні зобов'язання щодо повернення позикодавцеві суми позики в розмірі 3000 дол. США, а тому дійшов до висновку про стягнення суми боргу 3000 дол. США, що еквівалентно за курсом Національного банку України на день ухвалення рішення 77349,57 грн.

Апеляційний суд погоджується з таким висновком суду першої інстанції.

Встановлено, що у вересні 2012 року між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 було укладено договір позики, за умовами якого позивач передав відповідачу в борг грошові кошти в сумі 32 000 грн., що по курсу еквівалентно сумі 4 000 дол.США. В цій же розписці ОСОБА_4 було зазначено, що він повернув ОСОБА_5 борг 5000 грн. й взяв на себе обовязок решту боргу повертати по 500 грн. щомісячно. В подальшому відповідач повернув позивачу ще 6100 грн. й взяв на себе зобовязання повернути решту боргу в доларах США в розмірі 3000 дол.США в строк до червня 2015 року, що визнається сторонами в судовому засіданні та підтверджується власноруч написаною розпискою ОСОБА_4 ( а.с.22).

Позичальник свої зобов'язання не виконав, борг не повернув, про що свідчив наявний у позивача оригінал зазначеної розписки.

Відповідно до частини 2 статті 59, частин 1,4 статті 60, частини 3 статті 10 Цивільного процесуального кодексу (ЦПК) України обставини справи, які законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування; кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до частини 1 статті 1046 Цивільного кодексу (ЦК) України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов'язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду і такої ж якості. Частинами 1,2 статті 1047 ЦК України встановлено, що договір позики укладається в письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподаткованого мінімуму доходів громадян. На підтвердження укладеного договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми.

Відповідно до правової позиції Верховного Суду України від 18 вересня 2013 року в справі № 6-63цс13 письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику.

За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми або речей.

Частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики на позичальникові лежить зобов'язання повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором.

Як вбачається із розписки, сторони визначили суму позики в еквіваленті, а саме в розмірі 4000 дол.США, після того, як частину боргу ОСОБА_4 було повернуто, про що ним особисто зазначалося в даній розписці, решту боргу, а саме 3000 дол.США він зобовязувався повернути до червня 2015 року.

Згідно зі статтею 192 ЦК України законним платіжним засобом, обовязковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.

Відповідно до частини другої статті 533 ЦК України, якщо в зобовязанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.

Грошове зобовязання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобовязаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (частини перша та третя статті 533 ЦК України).

Зважаючи на зазначене суд першої інстанції дійшов до правильного висновку щодо стягнення заборгованості за договором позики в розмірі 3000 дол.США, що еквівалентно за офіційним курсом Національного банку України на день постановлення рішення 77 349,57 грн.

Доводи апеляційної скарги, про наявність ще однієї первинної розписки та повернення боргу в розмірі 20900 грн., належними та допустимими доказами відповідачем не підтверджені.

Враховуючи наведене, апеляційний суд вважає, що зясувавши в достатньо повному обємі обставини справи, перевіривши доводи та давши їм належну правову оцінку, суд першої інстанції ухвалив рішення, що відповідає вимогам закону. Висновки суду достатньо обґрунтовані і підтверджені наявними в матеріалах справи письмовими доказами.

Приведені в апеляційній скарзі інші доводи зазначені висновки суду не спростовують, зводяться до переоцінки доказів і незгоди з висновками суду. При вирішенні справи судом першої інстанції правильно застосовані норми матеріального права, порушень норм процесуального права, які б могли привести до неправильного вирішення справи, апеляційним судом не встановлено. Враховуючи викладене, колегія суддів вважає, що рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Керуючись ст.ст. 307, 308, 315, 319 ЦПК України, колегія суддів

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Старокостянтинівського районного суду Хмельницької області від 18 жовтня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, проте може бути оскаржена в касаційному порядку протягом двадцяти днів з дня набрання законної сили.

Головуюча /підпис/

Судді /підписи/

Згідно з оригіналом: суддя апеляційного суду Т.О. Янчук