Справа №718/1938/16-ц
Провадження №2/718/805/16
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2016 року Кіцманський районний суд Чернівецької області у складі головуючого судді Мізюка В.М., секретаря Івасюк Н.М., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Кіцмань цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя, мотивуючи свої вимоги тим, що до з 16.11.1995 року по 21.01.2015 року він перебував у зареєстрованому шлюбі із відповідачкою. За період шлюбу ними за спільні кошти було збудовано двохповерховий будинок у с. Мамаївці Кіцманського району Чернівецької області, придбано автомобіль марки Сhevrolet Aveo вартістю 131710 гривень та предмети вжитку на загальну вартість 100200 гривень, зокрема: пральну машинку, телевізор, дві мікрохвильові пічки, холодильник, морозильну камеру, блендер, кухонний набір, телевізор, вентилятор, сантехніку до ванної кімнати, домашній кінотеатр, пилосос, електродуховку, електричну плиту, витяжку, бойлер. Оскільки вартість автомобіля та іншого майна приблизно рівнозначна, просить позов задовольнити та виділити йому у власність автомобіль, залишивши решту майна відповідачці.

Представник позивача заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених в ньому.

Відповідачка та її представник позовні вимоги не визнали, оскільки вони є необґрунтованими. Вказали, що житловий будинок в с. Мамаївці був побудований батьками ще до укладення шлюбу. Крім того поділ іншого майна на даний момент момент неможливий, оскільки невідома його вартість станом на даний час.

Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши подані сторонами документи і матеріали, всебічно і повно з'ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об'єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

Згідно ч.ч. 1-3 ст. 212 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об'єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

Так, судом встановлено, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 перебували в зареєстрованому шлюбі з 16.11.1995 року по 21.01.2015 року, що підтверджується копією рішення Кіцманського районного суду від 21.01.2015 року.

Встановлено, що ОСОБА_3 належить житловий будинок з господарськими спорудами розташований в АДРЕСА_1, що підтверджується свідоцтвом про право особистої власності на житловий будинок виданим виконавчим комітетом Мамаївської сільської ради народних депутатів Кіцманського району від 15.10.1986 року.

Відповідно до ст. 61 СК України об'єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім'ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

За змістом ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один із них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Таким чином, відповідно до вимог ст. 60 СК України, зазначений житловий будинок не є об'єктом спільної сумісної власності, оскільки право на нього виникли в іншої особи ще до укладення шлюбу між ОСОБА_1 та ОСОБА_2, а тому вимоги щодо передачі будинку є безпідставними.

Встановлено, що ОСОБА_2, на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2, належить автомобіль марки «Chevrolet Aveо», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, який був придбаний згідно договору №614515-S00379 від 11.12.2009 року.

Згідно висновку експертного дослідження №96/16 від 02.11.2016 року, ринкова вартість автомобіля «Chevrolet Aveо», 2008 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_1, становить 106380 гривень.

Також встановлено та документально підтверджено, що за час спільного сумісного життя сторін було придбано наступне майно: витяжка Delfa CF60 вартістю 1236 гривень, що підтверджується фіскальним чеком від 28.04.2009 року; пральна машина LG F1023ND вартістю 2417,50 гривень та порохотяг циклонний Samsung VCC4331V31/XEV вартістю 390 гривень, що підтверджується видатковою накладною №ФК-1646 від 17 липня 2008 року. Документи які підтверджують вартість та існування інших предметів спільної сумісної власності зазначених в позові, відсутні.

Ч. 1 ст. 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу.

Суб'єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням.

Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року N 11, сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов'язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшення, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім'ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об'єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Згідно п.25 постанови Пленуму ВСУ №11 від 21 грудня 2007 року, вирішуючи питання про поділ майна, що є об'єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення щодо обов'язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду.

Відповідно до ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.

Згідно ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи

Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об'єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню, оскільки позивачем не надано достатньо доказів, які би прямо підтверджували існування зазначеного ним майна. Крім того, сторони не дійшли згоди щодо дійсної вартості спірного майна і відсутні будь-які документи які могли би засвідчити його вартість, що унеможливлює суд здійснити рівнозначний поділ майна.

Керуючись ст.ст. 57, 60, 61, 69, 70, 71 СК України, Постановою №11 Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007р. з наступними змінами і доповненнями, ст.ст. 10, 11, 57-60, 212-215, 223 ЦПК України, суд

В И Р І Ш И В :

В задоволенні позову ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про поділ спільного майна подружжя - відмовити.

Рішення може бути оскаржено в апеляційному порядку до апеляційного суду Чернівецької області через Кіцманський районний суд протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя: В.М. Мізюк