ВАСИЛЬКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 362/1661/16-ц
Провадження № 2/362/1385/16
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 липня 2016 року року Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючого - судді Медведєва К.В.,

за участі секретарів Шевченко М.В., Савчук Т.І.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Василькові цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до Садівничого масиву «Глеваха- 4», третя особа ОСОБА_2 про зобов'язання вчинити дії, -

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив суд зобов'язати садівничий масив «Глеваха-4» поновити позивача членом садівничого масиву «Глеваха-4».

Позов мотивовано тим, що позивач був членом садівничого масиву «Глеваха-4» з 12.07.1997 року. Проте, син позивача - ОСОБА_2 10.10.2009 року обманним шляхом був прийнятий до садівничого кооперативу. Позивач зазначає, що третя особа членських внесків не сплачує, а сплачує їх позивач. При цьому син позивача навідується два - три рази на рік для того, щоб створити гучну гулянку, яка заважає позивачу та сусідам.

Також позивач вказує, що останній ніякої заяви про вихід з членства садівничого масиву не писав, як і не давав згоду передачі земельної ділянки на користь ОСОБА_2, а начебто заява позивача про вихід з членства - є фальшивою.

Крім того, позивач вказує в позовній заяві, що між позивачем та третьою особою була усна домовленість про довічне утримання, натомість в наступному позивачу довелось звертатися до суду із позовом про стягнення аліментів, і справу позивач виграв. Позивач зазначає, що дізнався про порушення своїх прав відповідачем приблизно з кінця 2015 року.

Згідно заперечень відповідача, позивач 10.10.2009 року особисто з сином та невідомою третьою особою прийшли в будівлю правління і написали заяви позивач про вихід у зв'язку з передачею земельної ділянки синові, а син про прийняття в члени садівничого товариства. Тому відповідач проти задоволення позову заперечив.

В судовому засіданні представник позивача позов підтримав. Позивач в судове засідання не з'явився, хоч був повідомлений належним чином і суд оголошував перерву для надання можливості позивачу з'явитися в судове засідання.

Представники відповідача проти задоволення позову заперечили.

Третя особа проти задоволення позову заперечила та вказала, що конфлікт виник через пиятство батька, який на дачі займається самогоноварінням.

Також в судовому засіданні подано усну заяву про застосування наслідків спливу строків позовної давності.

Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов наступних висновків.

Згідно ч. 3 ст. 10 цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості,

Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі.

Розуміння вказаної норми процесуального закону наведено в п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», де зазначено, що відповідно до положень статей 10 і 11 ЦПК суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

Відповідно до ч. 1 ст. 60 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

При чому зазначені норми не встановлюють презумпції доведеності позиції ні позивача, ні відповідача, що означає, що кожен з них має довести перед судом переконливість своєї позиції в межах заявлених позивачем вимог та зазначених і доведених ним обставин.

З огляду положень ст.ст. 57 і 58 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування.

Судом встановлено, що на ім'я позивача оформлено членську книжку на ділянку АДРЕСА_1, згідно якої сплачено членські внески та за електроенергію в тому числі з 2009 по 2014 роки, та за електроенергію за 2015 рік.

10.10.2009 року позивачем на ім'я відповідача подано заяву про виключення позивача з членів садівничого ТОВ «Феофанія» СМ «Глеваха-4» у зв'язку з передачею ділянки синові - ОСОБА_2.

10.10.2009 року третьою особою на ім'я відповідача подано заяву про прийняття третьої особи в члени садівничого товариства «Феофанія» СМ «Глеваха-4» у зв'язку з передачею третій особі земельною ділянки батьком.

Згідно картки обліку ділянки користувачем земельною ділянки АДРЕСА_1 замість позивача вказано третю особу.

25.09.2015 року позивач подав на ім'я відповідача заяву, в якій просив відносити його як садовода замість його сина.

Листом від 27.09.2015 року № 61 відповідач відмовив позивачу в поновленні останнього членом в СМ «Глеваха-4» з тієї причини, що 10.10.2009 року позивач написав заяву про вихід з членів товариства СМ «Глеваха-4» «у зв'язку з передачею ділянки синові», а син позивача написав 10.10.2009 року заяву про вступ до членів СМ «Глеваха-4», яка була погоджена загальними зборами.

Рішенням Деснянського районного суду Київської області від 19.11.2015 року задоволено позов про стягнення аліментів з третьої особи на користь позивача.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_3 повідомила суду, що особисто восени 2009 році приймала заяви від позивача та третьої особи, разом з якими до неї приходила жінка. Земельна ділянка не була приватизована, тому договорів від них не вимагалося, а лише заяви про вихід і вступ.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_4 повідомила суду під час візиту до контори позивача та відповідача, знала що позивач сварливий і було добре що він передає ділянку сину. Також повідомила про те, що оскільки земельна ділянка була не приватизована то написали заяви про вихід і про вступ.

Враховуючи те, що сторона позивача наполягала на тому, що документи є фальшивими, то судом роз'яснено учасникам судового розгляду право на призначення судової експертизи для встановлення цих фактів, натомість відповідних клопотань не надійшло.

Згідно ст. 4 Закону України «Про кооперацію» кооперація базується на таких основних принципах: добровільності вступу та безперешкодного виходу з кооперативної організації; соціальної справедливості, взаємодопомоги та співробітництва; рівного права голосу під час прийняття рішень (один член кооперативу - один голос); вільного вибору напрямів і видів діяльності; демократичного контролю за діяльністю кооперативних організацій та їх посадових осіб з боку членів кооперативних організацій; безпосередньої участі членів кооперативної організації у її діяльності.

Вступ до кооперативу здійснюється на підставі письмової заяви. Особа, яка подала заяву про вступ до кооперативу, вносить вступний внесок і пай у порядку та розмірах, визначених його статутом. Рішення правління чи голови кооперативу про прийняття до кооперативу підлягає затвердженню загальними зборами його членів. Порядок прийняття такого рішення та його затвердження визначається статутом кооперативу (ст. 11 Закону України «Про кооперацію»).

Відповідно до ст. 13 Закону України «Про кооперацію» членство в кооперативі припиняється у разі, зокрема, добровільного виходу з нього.

З матеріалів справи вбачається, що позивач добровільно вийшов з членів кооперативу 10.10.2009 року, тому підстав для його поновлення в членах кооперативу немає.

Враховуючи викладене, позов є необгрунтованим, матеріалами справи не підтверджуються та задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 10, 11, 60, 79, 88, 208, 209, 212-215, 218, 221, 223 ЦПК України, суд,-

В И Р І Ш И В:

В задоволенні позову відмовити повністю.

Апеляційна скарга на рішення суду подається протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

Суддя