У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 жовтня 2016 року м. Київ

Колегія суддів судової палати у цивільних справах

Вищого спеціалізованого суду України

з розгляду цивільних і кримінальних справ у складі:

Луспеника Д.Д., Закропивного О.В., Хопти С.Ф.,

розглянувши у попередньому судовому засіданні справуза позовом ОСОБА_4 до відділу державної виконавчої служби Деснянського районного управління юстиції в м. Києві, товариства з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп», треті особи: ОСОБА_5, ОСОБА_6, про визнання результатів прилюдних торгів недійсними та визнання свідоцтва про власності на квартиру недійним за касаційною скаргою ОСОБА_4 на рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року,

в с т а н о в и л а:

У листопаді 2015 року ОСОБА_4 звернувся до суду з указаним вище позовом, посилаючись на те, що йому на праві власності належала 1/2 частка квартири АДРЕСА_1. 25 жовтня 2012 року товариством з обмеженою відповідальністю «Укрспецторг Групп» (далі - ТОВ «Укрспецторг Групп») були проведені прилюдні торги з реалізації належної йому 1/2 частки квартири по виконавчому провадженню з примусового виконання виконавчого листа про конфіскацію майна, що належить йому на праві власності, на користь держави за вироком Подільського районного суду м. Києва. Належна йому частка зазначеної квартири була придбана ОСОБА_5 за 83 500 грн, про що складено акт про проведені прилюдні торги, на підставі якого покупцю видано свідоцтво про право власності.

ОСОБА_4 вважав, що прилюдні торги проведені з порушенням вимог діючого законодавства, оскільки продаж майна було вчинено за ціною, значно нижчою від ринкової вартості та з порушенням проведення самої процедури.

Ураховуючи викладене, ОСОБА_4 просив суд визнати недійсними: прилюдні торги, проведені 25 жовтня 2012 року, акт про проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна від 31 жовтня 2012 року, свідоцтво про право власності ОСОБА_5 на 1/2 частку квартири АДРЕСА_1.

Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року, залишеним без змін ухвалою апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року, у задоволенні позову ОСОБА_4 відмовлено.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить оскаржувані судові рішення скасувати, посилаючись на неправильне застосування судами норм матеріального права та порушення норм процесуального права, та ухвалити нове рішення про задоволення позову.

Відповідно до п. 6 розд. XII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII«Про судоустрій і статус суддів» Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ діє в межах повноважень, визначених процесуальним законом, до початку роботи Верховного Суду та до набрання відповідним процесуальним законодавством, що регулює порядок розгляду справ Верховним Судом, чинності.

У зв'язку з цим справа підлягає розгляду в порядку, передбаченому Цивільним процесуальним кодексом України від 18 березня 2004 року.

Згідно з ч. 2 ст. 324 ЦПК України підставами касаційного оскарження є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.

Відповідно до вимог ст. 335 ЦПК України під час розгляду справи в касаційному порядку суд перевіряє в межах касаційної скарги правильність застосування судом першої або апеляційної інстанції норм матеріального чи процесуального права і не може встановлювати або вважати доведеними обставини, що не були встановлені в рішенні чи відкинуті ним, вирішувати питання про достовірність або недостовірність того чи іншого доказу, про перевагу одних доказів над іншими.

Встановлено й це вбачається з матеріалів справи, що судові рішення ухвалені з додержанням норм матеріального та процесуального права, а доводи скарги цих висновків не спростовують.

Відмовляючи в задоволенні позову ОСОБА_4, суди, на підставі належним чином оцінених доказів, поданих сторонами (ст. 212 ЦПК України), правильно застосувавши положення Закону України «Про виконавче провадження» та Тимчасове положення про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 27 жовтня 1999 року № 68/5, врахувавши Порядок розпорядження майном, конфіскованим за рішенням суду і переданим органам державної виконавчої служби, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 11 липня 2002 року № 985, дійшли до правильного висновку про те, що реалізація на прилюдних торгах належної позивачу1/2 частки квартири АДРЕСА_1, проведена відповідно до вимог чинного законодавства, у тому числі ст. 62 Закону України «Про виконавче провадження», у встановлені строки та з належною переоцінкою вартості конфіскованого майна.

При цьому колегія суддів зазначає, що доводи, на які посилається заявник, як зазначили суди, не вплинули на результат торгів.

Крім того, суди врахували і те, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 18 березня 2015 року, що набрало законної сили, ОСОБА_6 та ОСОБА_4 вже було відмовлено у визнанні прилюдних торгів недійсними, де також з'ясовувались обставини того, що порушення, на які посилались позивачі, не вплинули на результат торгів.

Доводи касаційної скарги висновків судів не спростовують, на законність судових рішень не впливають.

Ураховуючи викладене та положення ч. 3 ст. 332 ЦПК України, колегія суддів вважає за необхідне відхилити касаційну скаргу і залишити судові рішення без змін.

Керуючись ст. ст. 332, 336, 337 ЦПК України, колегія суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ

у х в а л и л а:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 відхилити.

Рішення Деснянського районного суду м. Києва від 31 березня 2016 року та ухвалу апеляційного суду м. Києва від 9 червня 2016 року залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:Д.Д. Луспеник
О.В. Закропивний С.Ф. Хопта