Пр. № 2-/638/5301/16
РІШЕННЯ

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(заочне)

19 грудня 2016 року Дзержинський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - Семіряд І.В.

при секретарі - Вороніні Д.Г.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові цивільну справу за позовом Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів,

встановив:

13.10.2016 року позивач звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовною заявою, в якій просять суд стягнути з відповідача ОСОБА_1 кошти у розмірі 59 747,34 грн. на відшкодування витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_1 та судові витрати у розмірі 1378 грн.

В обґрунтування заявленого позову позивач зазначає, що ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 02.08.2010 року по 18.04.2014 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу II Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з громадянином ОСОБА_1 28.04.2011 року.

18.04.2014 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 17.04.2014 року № 87.

Крім того позивач зазначає, що ОСОБА_1 зобовязався добровільно відшкодувати витрати на утримання в університеті під час навчання частинами, про що свідчить його особистий підпис на загальному рахунку № 350/176/100-8/496. Проте, відшкодування заборгованості на користь Університету з боку відповідача не відбувається, в наслідок чого утворилася вказана заборгованість.

В судове засідання представник позивача не зявився, надав суду заяву, в якій він просить справу розглянути за їх відсутності, в разі неявки в судове засідання відповідача, не заперечував проти винесення заочного рішення.

Відповідач ОСОБА_1 у судове засідання повторно не зявився, причину неявки суду не повідомив, будучи викликаним через оголошення у пресі відповідно до вимог ч. 9 ст. 74 ЦПК України. З опублікуванням оголошення про виклик відповідач вважається повідомленим про час і місце розгляду справи.

Відповідно до ч. 4 ст. 169 ЦПК України, якщо суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, або причину неявки буде визнано неповажною, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення), також ст. 224 цього Кодексу зазначає, що у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнані неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи.

Суд, дослідивши наявні докази у матеріалах справи вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до ст. ст. 11, 60 ЦПК України суд розглядає справу не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін чи інших осіб, які беруть участь у справі. Кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і докази подаються сторонами і іншими особами, які беруть участь у справі.

Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини.

ОСОБА_1 проходив навчання та військову службу Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба з 02.08.2010 року по 18.04.2014 року на посаді курсанта. Відповідно до розділу II Положення про проходження громадянами України військової служби у Збройних Силах України», затвердженого Указом Президента України від 10.12.2008р. № 1153/2008, Контракт про проходження військової служби (навчання) був укладений з громадянином ОСОБА_1 28.04.2011 року.

Відповідно до частини 8 статті 110 ЦПК України та пункту 39 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01 березня 2013 року № 3 «Про деякі питання юрисдикції загальних судів та визначення підсудності цивільних справ» позови, що виникають із договорів, у яких зазначено місце виконання або виконувати які через їх особливість можна тільки в певному місці, можуть пред'являтися також за місцем виконання цих договорів. Правила визначення місця виконання зобов'язання передбачено статтею 532 ЦК України. При цьому слід ураховувати, що правила цієї статті застосовуються до зобов'язань, виконання яких з урахуванням їх особливостей можливе лише у певному місці. У разі якщо така особливість не визначена і не вбачається зі специфіки спірних відносин, то підсудність справи визначається за загальними правилами підсудності.

Враховуючи, що контракт про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України за своєю природою є таким, що підпадає під категорію договорів, визначених частиною 8 статті 110 ЦПК України, суд вважає, що справа підсудна Дзержинському районному суду міста Харкова.

18.04.2014 року контракт про проходження військової служби (навчання), укладений між Міністерством оборони України в особі начальника Університету і відповідачем був достроково розірваний та відповідач був виключений із списків особового складу Університету наказом начальника Університету (по стройовій частині) від 17.04.2014 року № 87.

Відповідно ч. 10 ст. 25 Закону України Про військовий обовязок і військову службу курсанти та слухачі в разі дострокового розірвання контракту через небажання продовжувати навчання або через недисциплінованість та в разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу відшкодовують Міністерству оборони України та іншим центральним органам виконавчої влади, яким підпорядковані ці навчальні заклади, витрати, повязані з їх утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до порядку і норм, встановлених Кабінетом Міністрів України. У разі відмови від добровільного відшкодування витрат таке відшкодування здійснюється в судовому порядку'.

Постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. № 964 був затверджений Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах, який визначає механізм відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищому військовому навчальному закладі у разі дострокового розірвання контракту на проходження військової служби (навчання) у звязку з небажанням продовжувати навчання або порушенням дисципліни, а також у разі відмови від подальшого проходження військової служби на посадах осіб офіцерського складу після закінчення вищого навчального закладу.

Відповідно до пункту 3 «Порядок відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» відшкодування здійснюється у розмірі фактичних витрат, повязаних з: грошовим, продовольчим, речовим, медичним забезпеченням; перевезенням до місця проведення щорічної відпустки та у зворотному напрямку; оплатою комунальних послуг і вартості спожитих енергоносіїв.

Відповідно до пункту 4 «Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах» - розрахунок фактичних витрат здійснюється вищим навчальним закладом.

На виконання пункту 3 «Порядку відшкодування курсантами витрат, повязаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006р. № 964, був виданий спільний наказ Міністерства оборони України, Міністерства фінансів України, Міністерства внутрішніх справ України, Міністерства транспорту та зв'язку України, Адміністрації Державної прикордонної служби України, Управління державної охорони України, Служби безпеки України від 16.07.2007р. № 419/831/240/605/537/219/534, яким затверджений «Порядок розрахунку витрат, повязаних з утриманням курсантів у вищих навчальних закладах».

Відповідно до п.1 (абз.6) Контракту про проходження військової служби (навчання) у Збройних Силах України, укладеного між Міністерством оборони України, в особі начальника Університету, і відповідачем, який взяв на себе зобовязання «відшкодувати Міністерству оборони України витрати, повязані з утриманням у закладі, в якому проходить військову службу (навчання), в разі дострокового розірвання Контракту через небажання продовжувати навчання або недисциплінованість чи відмови від подальшого проходження військової служби на посадах офіцерського складу після закінчення цього закладу».

ОСОБА_1 зобовязався добровільно відшкодовувати частинами витрати на утримання в університеті під час навчання, про що свідчить його особистий підпис на Загальному розрахунку № 350/176/100-8/496.

Як вбачається з загального розрахунку коштів на відшкодування витрат повязаних з утриманням курсанта № 350/176/100-8/496 загальна сума заборгованості ОСОБА_1 перед позивачем становить 59 747,34 грн.

На теперішній час відшкодування заборгованості на користь університету відповідачем не здійснюється.

Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов'язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов'язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.

Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України порушення зобов'язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов'язання (неналежне виконання).

У відповідності до вимог ст. 611 ЦК України, у разі порушення зобов'язання наступають правові наслідки, встановлені договором або законом.

Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов'язковим для виконання.

Відповідно до п. 7 «Порядку відшкодування курсантами витрат, пов'язаних з їх утриманням у вищих навчальних закладах», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.07.2006 р. № 964, у разі відмови курсанта добровільно відшкодувати витрати, стягнення їх сум здійснюється у судовому порядку.

Таким чином, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову та наявність правових підстав щодо стягнення з відповідача на користь позивача суми на відшкодування витрат, пов'язаних з утриманням ОСОБА_1 у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню.

Одночасно з відповідача у відповідності до ст. 88 ЦПК України підлягає стягненню на користь позивача витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн.

На підставі ст. ст. 525, 526, 610, 611, 629 Цивільного кодексу України, керуючись ст. ст. 8, 10, 11, 14, 60, 88, 209, 212 215, 224 226 ЦПК України, суд

ВИРІШИВ:

Позовні вимоги Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба до ОСОБА_1 про стягнення коштів - задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба (61023 м. Харків, вул.. Сумська 77/79, код 24980799) суму відшкодування витрат, повязаних з утриманням ОСОБА_2 у Харківському національному університеті Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба у розмірі 59 747,34 грн. (пятдесят девять тисяч сімсот сорок сім гривень 34 коп.).

Стягнути з ОСОБА_1 (ідентифікаційний номер НОМЕР_1) на користь Харківського національного університету Повітряних Сил ім. Івана Кожедуба університету повітряних сил ім. Івана Кожедуба (61023 м. Харків, вул.. Сумська 77/79, код 24980799) витрати по сплаті судового збору у розмірі 1378 грн. (одна тисяча триста сімдесят вісім грн.)

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Харківської області шляхом подачі апеляційної скарги через Дзержинський районний суд м. Харкова протягом десяти днів з дня проголошення рішення.

Заочне рішення суду може бути переглянуте судом, що його ухвалив, за письмовою заявою відповідача, яка може бути подана до Дзержинського районного суду м. Харкова протягом 10 днів з дня отримання копії рішення.

Рішення надруковане в нарадчій кімнаті в одному примірнику.

Суддя Семіряд І.В.