АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОСОБА_1
Доповідач Пікуль А.А.
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

5 жовтня 2016 року. Колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду міста Києва в складі:

головуючого Пікуль А.А.

суддів Гаращенка Д.Р.

ОСОБА_2

секретар Ільченко В.В.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті ОСОБА_1 цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на ухвалу Шевченківського районного суду міста ОСОБА_1 від 2 червня 2016 року у справі за заявою ОСОБА_4 про визнання неправдивою та спростування інформації,-

в с т а н о в и л а:

Ухвалою Шевченківського районного суду міста ОСОБА_1 від 2 червня 2016 року відмовлено у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про визнання неправдивою та спростування інформації.

Не погоджуючись з таким вирішенням питання, ОСОБА_4 через свого представника ОСОБА_3 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, що призвело до постановлення незаконної та необґрунтованої ухвали, просить ухвалу скасувати, справу направити для продовження розгляду до суду першої інстанції.

В суд апеляційної інстанції представник ОСОБА_4, ОСОБА_3, не зявився, про місце та час апеляційного розгляду повідомлений належним чином, про що свідчить завірене штемпелем поштового відділення та підписом начальника відділення звязку зворотнє повідомлення про вручення судової повістки 9 вересня 2016 року (а.с.53).

Суд ухвалив розглядати справу у відсутність представника заявника, оскільки відповідно до положень ч.2 ст. 305 ЦПК неявка сторони, належним чином повідомленої про час і місце розгляду справи, не перешкоджає апеляційному розглядові справи.

Заслухавши доповідь судді Пікуль А.А., зясувавши обставини справи та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу слід задовольнити частково з таких підстав.

Відмовляючи у відкритті провадження за заявою ОСОБА_4 про визнання неправдивою та спростування інформації, поданої в порядку окремого провадження, суд першої інстанції виходив з того, що з даної заяви убачається спір про право, оскільки заявник фактично звернувся з вимогою про захист честі, гідності та ділової репутації.

У своїй апеляційній скарзі представник заявника посилається на те, що оскільки особи авторів, які поширили недостовірну інформацію, встановити неможливо, то подана ним в інтересах ОСОБА_4 заява про визнання неправдивою та спростування інформації має розглядатись в порядку окремого провадження.

Указані доводи можуть бути прийнятими судом апеляційної інстанції в якості підстав для скасування оскаржуваної ухвали враховуючи наступне.

Фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім'ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації (ч.1 ст.277 ЦК України).

За правилом ч.4 ст.277 ЦК України, якщо особа, яка поширила недостовірну інформацію, невідома, фізична особа, право якої порушено, може звернутися до суду із заявою про встановлення факту недостовірності цієї інформації та її спростування.

У своїй заяві ОСОБА_4 просить визнати неправдивою та спростувати інформацію стосовно неї, розміщену в мережі Інтернет на сайті nr2.com.ua.

Згідно з роз'ясненнями Пленуму Верховного Суду України, наданими в п.12 Постанови "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" №1 від 27 лютого 2009 року, якщо автор поширеної інформації невідомий або його особу та/чи місце проживання (місцезнаходження) неможливо встановити, а також коли інформація є анонімною і доступ до сайту - вільним, належним відповідачем є власник веб-сайту, на якому розміщено зазначений інформаційний матеріал, оскільки саме він створив технологічну можливість та умови для поширення недостовірної інформації.

Відповідно до змісту заяви та доданих до неї матеріалів, зокрема, відповідей Державного агентства з питань електронного урядування України та ТОВ "Хостмайстер" на адвокатський запит ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4, відомостей з пошукового запиту через сервіс WHOIS, авторів статей, що містять недостовірну інформацію та власника веб-сайту nr2.com.ua встановити не вдалось (а.с.14-17, 32, 33-34, 36).

За змістом п.13 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України №1 від 27 лютого 2009 року, Відповідно до абзацу третього частини четвертої статті 277 ЦК ( 435-15 ) судовий захист гідності, честі та ділової репутації внаслідок поширення про особу недостовірної інформації не виключається і в разі, якщо особа, яка поширила таку інформацію, невідома (наприклад, при направленні анонімних або псевдонімних листів чи звернень, смерті фізичної особи чи ліквідації юридичної особи, поширення інформації в мережі Інтернет особою, яку неможливо ідентифікувати, тощо). У такому випадку суд вправі за заявою заінтересованої особи встановити факт неправдивості цієї інформації та спростувати її в порядку окремого провадження. Така заява розглядається за правилами, визначеними розділом IV ЦПК.

Суд першої інстанції не звернув уваги на вищезазначені обставини у взаємозв'язку з наведеними нормами ЦК України та роз'ясненнями Верховного Суду України та дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для розгляду заяви ОСОБА_4 в порядку окремого провадження.

Враховуючи викладене, ухвала Шевченківського районного суду міста ОСОБА_1 від 2 червня 2016 року підлягає скасуванню з передачею питання прийняття заяви на новий розгляд до суду першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 303, 307, 312-315 ЦПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 задовольнити частково.

Ухвалу Шевченківського районного суду міста ОСОБА_1 від 2 червня 2016 року скасувати, питання передати на новий розгляду до суду першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий: А.А. Пікуль

Судді: Д.Р. Гаращенко

ОСОБА_2