Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03.11.2016 Справа №607/8816/16-ц

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді Братасюка В.М.

за участю секретаря Гнатенко І.В.

позивачки ОСОБА_1, представника позивача ОСОБА_2, представників відповідача Гасай Ю.С., Николишин Г.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі справу за позовом ОСОБА_5 до Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради про скасування наказу про оголошення догани та рішення комісії по трудових спорах, -

в с т а н о в и в :

Позивачка ОСОБА_6 звернулася до суду з позовною заявою до Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради про скасування наказу головного лікаря від 27.07.2016 року за № 80, про оголошення догани ОСОБА_1, та рішення комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року.

В обґрунтування вимог зазначає, що спірним наказом їй було оголошено догану за неналежне виконання трудових обов'язків, в порядку ст. 147-149 КЗпП України, хоча які саме трудові обов'язки ОСОБА_1 виконувала неналежним чином в наказі не зазначено.

Натомість позивачка наголошує, що визначені в посадовій інструкції бухгалтера, тобто посади, котру обіймає позивачка, обов'язки ОСОБА_1 виконувала та виконує належним чином.

Також, на думку ОСОБА_1, підставою скасування рішення комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року, яким визнано обґрунтованим застосування догани позивачці за наказом головного лікаря, є та обставина, що спірне рішення було ухвалене всупереч змісту ст. 227 КЗпП України, тобто за відсутності мотивації в самому тексті рішення.

Окремо ОСОБА_1 зауважує, що у засіданні комісії по трудових спорах головував сам головний лікар котрий одночасно здійснював доповідь членам комісії, котрі перебувають у його службовому підпорядкуванні, про обставини начебто неналежного виконання трудових обов'язків позивачкою у справі, тобто сам особисто надавав оцінку виданому ним наказу про оголошення догани. (сам виступав суддею у власній справі).

В судовому засіданні позивачка та її представники позов підтримали та просять задовольнити з зазначених у позові підставі.

Представники відповідача в судовому засіданні надали письмові заперечення проти позову, в задоволенні позовних вимог просить відмовити за безпідставністю, пояснивши, що оголошення позивачці догани наказом головного лікаря, та спірне рішення комісії по трудових спорах здійснено роботодавцем з дотриманням вимог закону.

Заслухавши пояснення сторін, всесторонньо, повно та об'єктивно дослідивши докази у справ, судом встановлено наступне.

27.07.2016 року наказом №80 головного лікаря Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради, відповідно ст. 147-149 КЗпП України, ОСОБА_1 бухгалтеру господарсько - обслуговувального персоналу оголошено догану, за неналежне виконання службових обов'язків, а саме неправильне застосування розцінок по огляду лікарями поліклініки, які отримують заробітну плату по загальному фонду і обслуговують платні медичні огляди.

Підставами оголошення догани за текстом наказу зазначено: доповідну записку головного бухгалтера Николишин Г.П. від 22.07.2016 року, письмові пояснення ОСОБА_1 від 25.07.2016 року та документи про підтвердження порушень.

З дослідженого в судовому засіданні Рапорту- доповідної записки головного бухгалтера Николишин Г.П., складеного на ім'я головного лікаря установи 22.07.2016 року, вбачається, що при здійсненні обрахунку затрат по загальному фонду на зарплату медперсоналу за час платних медоглядів за 1 квартал 2016 року, бухгалтером ОСОБА_1, на яку покладено обов'язки по нарахуванню вищезгаданих затрат, було неправильно застосовано розцінки по огляду лікарями поліклініки, що призвело до заниження суми бюджетних коштів на 12 857, 30 гривень, які необхідно було відновити на поточний рахунок по загальному фонду із розрахункового рахунку по спец коштах.

Натомість 25.07.2016 року позивачка склала пояснюючу записку на ім'я головного лікаря установи, за змістом якої зазначила, що відповідно з затвердженими адміністрацією лікарні тарифами на платні медичні послуги, що надаються госпрозрахунковим відділом лікарні, ціни було внесено до касового апарату госпрозрахункового відділу, відповідно з сумами, пробитими в касових фіскальних чеках і рахунками, вписаними на проведення медоглядів організаціям, позивачка підрахувала загальну суму коштів до відновлення, яка була перевірена головним бухгалтером, підписана і проведена казначейством в квітні 2016 року.

21.07.2016 року головний бухгалтер викликала позивачку і повідомила, що остання повинна була провести відновлення сум по вузьких спеціалістах (хірург, ендокринолог онколог і уролог) за 1 квартал 2016 року за вищими цінами. На що позивачка відповіла, що в такому випадку необхідно було внести ці розцінки до касового апарату і тоді б остання зробила б відшкодування за вищими цінами.

На усну вимогу головного бухгалтера, 22.07 позивачка зробила донарахування за проведення медоглядів вузькими спеціалістами за вищими цінами на суму 12 857. 30 гривень, що вважає неприпустимим. Вважає, що сума коштів, яка була нею відновлена в квітні місяці за 1 кв. 2016 року є вірною, з огляду на ту обставину, що саме ці розцінки було внесено в базу касового апарату, і сума відновлених коштів повинна співпадати з сумою яка фактично була сплачена за проведені медогляди.

Надалі, у зв'язку з винесенням щодо неї догани, позивачка звернулася з заявою про знаття догани до комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3, й 03.08.2016 року очолювана головним лікарем комісія, вирішила рішення про оголошення догани позивачці 27.07.2016 року, визнати обґрунтованим.

Статтею 3 Конституції України передбачено, що людина, її життя і здоров'я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

Згідно ч. 1 статті 233 КЗпП України, працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки.

За правилами ст. 147 КЗпП України, за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення.

Порушенням трудової дисципліни є невиконання або неналежне виконання з вини працівника покладених на нього трудових обов'язків. Це визначення, дане в підзаконному акті Союзу РСР (Типових правилах внутрішнього трудового розпорядку для працівників і службовців підприємств, установ та організацій, затверджених постановою від 20 липня 1984 року за №213) , підлягає коригуванню з урахуванням змісту частини першої ст. 147 КЗпП, у якій мова йде про порушення саме трудової дисципліни, а не тільки трудових обов'язків.

Водночас вина як одна з ознак порушення трудової дисципліни є цілком необхідною для притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. У законодавстві про працю не розкривається зміст категорії вини, не визначаються її види. У відповідних випадках орган, який розглядає трудовий спір, може застосовувати за аналогією норми інших галузей вітчизняного права. Це стосується і випадків, коли в діях працівника міститься ознака крайньої необхідності.

Отже судом також встановлено, що головним лікарем Міської комунальної лікарні № 3, у 2012 році затверджене Положення про госпрозрахункове відділення профілактичних медичних оглядів, і цим положенням визначено, що дане відділення призначене для організації надання медичних послуг з проведення профілактичних медичних оглядів осіб (п.1), за проведення профілактичного медичного огляду здійснюється наступна попередня оплата особами (організаціями) відповідної суми коштів з врахуванням обсягу та обстежень, в т.ч. додаткових, у відповідності до вимог нормативних документів на проведення медичних оглядів і обліковується на спецфонді лікарні та слугує основою оплати праці медпрацівників госпрозрахункового відділення (п.8 та 9). Оплата праці медперсоналу відділення здійснюється у відповідності тарифікаційних вимог за рахунок коштів отриманих за надані медичні послуги (п.10) розділу 1 «Загальні положення».

Цим же положенням визначено структуру, штати та оснащення госпрозрахункового відділення профілактичних медичних оглядів (розділ VІ), в якому в п. 2.1. визначено штат відділення.

Наказом головного лікаря лікарем Міської комунальної лікарні № 3 без дати та номера (арк.. справи 10-11) затверджено тарифи на платні медичні послуги, що надаються міською комунальною лікарнею № 3 м. Тернополя по послугах, які надаються госпрозрахунковим відділенням, відповідно п.1 розділу ІІ «Основні завдання»

Як пояснили в судовому засіданні представники відповідача, підставою оголошення догани позивачці була та обставина, що остання будучи бухгалтером госпрозрахункового відділення, при обрахунку затрат по загальному фонду на зарплату медперсоналу за час платних медоглядів за 1 квартал 2016 року, здійснюючи контроль неправильно застосувала розцінки по огляду лікарями поліклініки, що призвело до заниження суми бюджетних коштів на 12 857, 30 гривень, яку необхідно було відновити на поточний рахунок по загальному фонду з розрахункового рахунку по спец коштах, що відображено в рапорті - доповідній записці головного бухгалтера лікарні на ім'я керівника лікарні.

Предметніше представник відповідача Николишин Г.П. суд пояснила, що до проведення профілактичних медичних оглядів осіб госпрозрахунковим відділенням лікарні, залучаються лікарі такого профілю, які відсутні в штаті госпрозрахункового відділення (зокрема хірург, ендокринолог, онколог і уролог), котрі отримують зарплату з загальному фонду, і послуги яких коштують іншу суму, визначену Тарифами на медичні послуги міської комунальної лікарні №3 Діагнозтичні обстеження, затвердженими наказом головного лікаря від 02.02.2015 року (арк.. справи 39), та тарифами на медичні послуги міської комунальної лікарні 33, затвердженими наказом головного лікаря від 16.06.2016 року (арк.. справи 41), яким встановлено розцінки на консультації лікарів хірурга, ендокринолога, онколога і уролога.

Встановлено, що згідно посадової інструкції позивачки, затвердженої головним лікарем 18.03.2015 року, до завдань та обов'язків бухгалтера є нарахування оплати інтернам, орендної, комунальних платежів та квартплат та ведення контролю за розрахунками, виконує окремі службові доручення свого безпосереднього керівника, яким є головний бухгалтер підприємства.

Позивачка суд пояснила, що відповідно з затвердженими адміністрацією лікарні тарифами на платні медичні послуги, що надаються госпрозрахунковим відділом лікарні, ціни було внесено до касового апарату госпрозрахункового відділу, відповідно з сумами, пробитими в касових фіскальних чеках і рахунками, вписаними на проведення медоглядів організаціям, позивачка підрахувала загальну суму коштів до відновлення, яка була перевірена головним бухгалтером, підписана і проведена казначейством в квітні 2016 року.

А відтак позивачка себе винною ні в чому не вважає, оскільки підрахувала загальну суму коштів до відновлення згідно з тарифами на платні медичні послуги, що надаються міською комунальною лікарнею № 3 м. Тернополя по послугах, які надаються госпрозрахунковим відділенням, відповідно п.1 розділу ІІ «Основні завдання» (арк.. справи 10-11).

Й крім цього відзначила, що її посадовою інструкцією взагалі не передбачено в завданнях та обов'язках бухгалтера здійснення подібних завдань, однак нею дана робота здійснювалася в силу усних вказівок головного бухгалтера.

Яз зазначено вище, необхідною умовою застосування до особи дисциплінарного стягнення за порушення трудової дисципліни чи покладених на неї трудових обов'язків є вина особи.

Системний аналіз даних сторонами доказів в їх взаємозв'язку дозволяє суду зробити висновок, вина, як ознака порушення позивачкою трудової дисципліни та трудових обов'язків, має бути доведена стороною відповідача саме в контексті трудової дисципліни в установі, де працює ОСОБА_1, та саме в контексті трудових обов'язків, передбачених посадовою інструкцією позивачки (арк.. справи 24-27).

Із змісту спірного наказу головного лікаря Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 27.07.2016 року за № 80 про оголошення догани ОСОБА_1, вбачається, що останній оголошено догану саме за неналежне виконання трудових обов'язків, відтак можливе порушення позивачкою трудової дисципліни, про що стороною відповідача надано певні докази: акт про відсутність позивачки на роботі 16.02.2016 року (арк.. справи 30), наказ про створення комісії від 16.02.2016 року (арк. справи 29) та рапорт головного бухгалтера (арк.. справи 31), не є належним та допустимими доказами, оскільки не свідчать про обставини, що входять до предмету доказування.

Що ж до оцінки чи є вина в діях позивачки, котра підрахувала загальну суму коштів до відновлення згідно з тарифами на платні медичні послуги, що надаються міською комунальною лікарнею № 3 м. Тернополя по послугах, які надаються госпрозрахунковим відділенням, хоча, зі слів головного бухгалтера установи, позивачка здійснюючи контроль неправильно застосувала розцінки по огляду лікарями поліклініки, що призвело до заниження суми бюджетних коштів на 12 857, 30 гривень, то суд зазначає, що хоча в Міській комунальній лікарні № 3 Тернопільської міської ради, окрім згадуваних тарифів на послуги госпрозрахункового відділення (арк. справи 10-11), існують і інші тарифи на оплату послуг на огляд лікарями (арк.. справи 39 та 41), чіткого наказу головного лікаря установи в якому випадку, порядку і за якими тарифами здійснювати відновлення сплачених сум по рахунках установи, судом не встановлено та стороною відповідача суду доказів не надано. Навпаки судом встановлено, що здійснення відновлення сум по рахунках в місткій комунальній лікарні № 3 ТМР за надані послуги, за відсутності чітких та доступних правил, здійснюється підлеглим бухгалтером за усною вказівкою головного бухгалтера, і це існуюча практика на підприємстві, що склалася в часі.

При цьому суд наголошує, що підставою оголошення догани позивачці наказом головного лікаря, слугувала доповідна записка головного бухгалтера підприємства Николишин Г.П.. згідно змісту якої вбачається, що при здійсненні обрахунку затрат по загальному фонду на зарплату медперсоналу за час платних медоглядів за 1 квартал 2016 року, бухгалтером ОСОБА_1, на яку покладено обов'язки по нарахуванню вищезгаданих затрат, було неправильно застосовано розцінки по огляду лікарями поліклініки, що призвело до заниження суми бюджетних коштів на 12 857, 30 гривень, які необхідно було відновити на поточний рахунок по загальному фонду із розрахункового рахунку по спец коштах. Проте правильність дій ОСОБА_1 щодо підрахунку загальної суми коштів до відновлення за перший квартал 2016 року, була перевірена її безпосереднім керівником - самою головним бухгалтером Николишин Г.П., котра власну перевірку дій позивачки скріпила підписом в квітні 2016 року, й провела суми через казначейські рахунки в квітні 2016 року.

Відтак за таких обставин, суд наголошує, що не можна стверджувати про наявність вини позивачки у неналежному виконанні посадових обов'язків, котрі в чіткій та доступній формі працівнику установою не доведені, та взагалі не входять до трудових обов'язків працівника згідно посадової інструкції.

Окремо суд зауважує, що розділом ІІ «Завдання та посадові обов'язки» бухгалтера ОСОБА_7, не передбачено здійснення на власний розсуд контролю та відновлення по рахунках сум за розцінками за послуги огляду лікарями поліклініки, котрі не входять до штатного розпису госпрозрахункового відділення лікарні (хірурга, ендокринолога, онколога і уролога), що окремо кореспондується з змістом Положення про госпрозрахункове відділення профілактичних медичних оглядів, яким взагалі не передбачено справляння плати на рахунки госпрозрахункового відділення за надання консультаційних послуг лікарями, котрі не входять до штатного розпису госпрозрахункового відділення.

Таким чином суд вважає, що позовні вимоги ОСОБА_7 щодо скасування наказу наказ головного лікаря Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 27.07.2016 року за № 80 про оголошення догани ОСОБА_1, є підставними та підлягають до задоволення.

З приводу вимоги про скасування рішення комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року, суд зазначає наступне.

Вищезазначено, що у зв'язку з винесенням щодо неї догани, позивачка звернулася з заявою про знаття догани до комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3, й 03.08.2016 року очолювана головним лікарем комісія, вирішила рішення про оголошення догани позивачці 27.07.2016 року, визнати обґрунтованим.

Згідно ст. 225 КЗпП України, працівник може звернутися до комісії по трудових спорах у тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у спорах про виплату належної йому заробітної плати - без обмеження будь-яким строком.

Комісія по трудових спорах приймає рішення більшістю голосів її членів, присутніх на засіданні.

У протоколі робиться запис про прийняття рішення. Саме ж рішення комісії по трудових спорах оформляється у вигляді окремого документа, вимоги до якого викладені в частині другій статті 227 КЗпП України, зокрема - у рішенні зазначаються: повне найменування підприємства, установи, організації, прізвище, ім'я та по батькові працівника, який звернувся до комісії, або його представника, дата звернення до комісії і дата розгляду спору, суть спору, прізвища членів комісії, власника або представників уповноваженого ним органу, результати голосування і мотивоване рішення комісії.

Право на оскарження рішення комісії по трудових спорах працівником, передбачене ст. 228 КЗпП України.

ЄСПЛ у справі «Волков проти України» (остаточне 27.05.2013 року) поширив гарантії здійснення справедливого суду , передбачені ст. 6 Конвенції, а саме в п. 88 зазначив, що « в контексті першої умови Судові ніщо не заважає назвати «судом» конкретний національний орган, який не входить до судової системи, для цілей встановлення його відповідності критеріям, викладеним у справі «Вільхо Ескелайнен та інші проти Фінляндії». Адміністративний або парламентський орган може вважатися «судом» у матеріально-правовому значені цього терміну, що призведе до можливості застосування статті 6 Конвенції».

Відтак суд наголошує, що враховуючи практику ЄСПЛ, гарантії захисту прав та свобод, передбачені ст. 6 Конвенції, також поширюються на позивачку в процесі вирішення комісією по розгляду трудових спорів питання правомірності оголошення позивачці догани, оскільки комісії по трудових спорах на рівні з судом, національним законом (ст. 221 КЗпП України), віднесено до органів, які розглядають трудові спори працівників, і рішення комісії в силу приписів ст. 229 КЗпП України, підлягає до виконання власником або уповноваженим ним органом.

Вмотивованість судового рішення означає наведення у судовому рішенні пояснень (мотивів), чому суд вважає ту чи ту обставину доведеною чи недоведеною, чому суд врахував одні докази, але не взяв до уваги інших доказів, чому обрав ту чи ту норму права (закону), а також чому застосував чи не застосував встановлений нею той чи той правовий наслідок. Кожен доречний і важливий аргумент особи, яка бере участь у справі, повинен бути проаналізований і одержати відповідь суду (див. у зв'язку з цим рішення Європейського суду з прав людини у справі "Проніна проти України" від 18 липня 2006 року135).

Отже аналізуючи зміст наданого стороною як позивача, так і відповідача рішення комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року, яким визнано обґрунтованим наказ головного лікаря від 27.07.2016 року про оголошення догани позивачці, суд наголошує на відсутності в тексті рішення комісії по трудових спорах будь - якої мотивації.

Що ж до протоколу засідання комісії, то протоколом є виключно технічний документ, котрий свідчить про хід засідання комісії з розгляду трудових спорів, і протокол засідання комісії не може підміняти собою саме рішення комісії в частині мотивації.

Однак навіть в тексті самого протоколу №1 засідання комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року, вбачається, що хоча на засіданні слухали як свідка головного бухгалтера Николишин Г.П., та, як члена комісії, головного лікаря ОСОБА_8 з його заступником ОСОБА_9, проте жодної мотивації в чому права чи неправа позивачка ОСОБА_1 у власних поясненнях по суті звернення, комісією не наведено; не наведено також сприйнятя правоти головного лікаря та головного бухгалтера в їх доводах без посилань на будь - які пункти посадової інструкції позивачки, які начебто були порушені ОСОБА_6, та порядок (якщо він існує взагалі) застосування бухгалтером лікарні різних тарифів на оплату послуг, які надає госпрозрахункове відділення лікарні та огляд лікарями відділення та поліклініки, комісією не наведено.

Окрім цього суд погоджується з доводами сторони позивача, що не можна вважати дотриманими гарантії позивачки, передбачені ст. 6 Конвенції, за умови розгляду її звернення комісією по трудових спорах, очолювану головним лікарем міської комунальної лікарні № 3, котрий особисто виносив спірний наказ від 27.07.2016 року за №80, й за обставин, що членами комісії були працівники лікарні, котрі перебувають у підпорядкуванні керівника лікарні.

Відтак позов в частині скасування рішення комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року, суд також вважає обґрунтованим та підставним.

Керуючись ст.. 3, 10, 11, 60, 212, 222 ЦПК України, ст. 147-149, 221- 229 Кодексу законів про працю України, Постановою Пленуму Верховного суду України «Про практику розгляду судами трудових спорів» № 9 від 06.11.1992 року із змінами та доповненнями

вирішив:

Позов задовольнити.

Скасувати наказ головного лікаря Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 27.07.2016 року за № 80 про оголошення догани ОСОБА_1, та рішення комісії по трудових спорах Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради від 03 серпня 2016 року.

Стягнути з Міської комунальної лікарні № 3 Тернопільської міської ради на користь ОСОБА_1 551, 20 гривень сплаченої при зверненні до суду суми судового збору.

Рішення набирає законної сили після закінчення строку на його оскарження.

Рішення може бути оскаржене в апеляційному порядку до апеляційного суду Тернопільської області шляхом подачі апеляційної скарги через суд першої інстанції у 10-денний строк з дня проголошення рішення.

Головуючий суддяВ. М. Братасюк