Справа № 361/2368/15-ц Головуючий у І інстанції Маценко Н. П.
Провадження № 22-ц/780/1680/16 Доповідач у 2 інстанції Приходько К. П.
Категорія 45 30.03.2016
УХВАЛА

Іменем України

30 березня 2016 року колегія суддів судової палати у цивільних справах Апеляційного суду Київської області в складі:

головуючого судді: Приходька К.П.,

суддів: Касьяненко Л.І., Таргоній Д.О.,

при секретарі: Дрозд Р.І.,

розглянувши матеріали цивільної справи за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_3, треті особи ОСОБА_4, Комунальне підприємство Броварської міської ради Київської області «Житлово - експлуатаційна контора - 5» про визнання особою такою, що втратила право користування жилим приміщенням,-

встановила :

у березні 2015 року ОСОБА_2 звернувся до суду із даним позовом, мотивуючи свої вимоги тим, що 10.01.2012 року на підставі рішення виконавчого комітету Броварської міської ради ОСОБА_5, видано ордер на право зайняття сім'єю у складі 4 осіб жилої площі e кімнатах АДРЕСА_1

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Зареєстрованими на даній житловій площі станом на дату подачі позову до суду значиться він, його син ОСОБА_4 та ОСОБА_3

Однак, відповідач впродовж декількох років не проживає на спірній житловій площі, не бере участі у оплаті комунальних послуг, у зв'язку з чим виникла заборгованість по оплаті за послуги з централізованого опалення та підігріву води. Знятися із реєстрації у добровільному порядку не бажає, мотивуючи тим, що житлова площа у гуртожитку була надана його покійній матері ОСОБА_5 З підстав визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням.

Просив визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням кімнатами АДРЕСА_1

Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року в задоволенні позову було відмовлено.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій посилається на його незаконність та необґрунтованість, ухвалене з грубим порушенням норм процесуального права та неправильного застосування норм матеріального права.

Просив рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року скасувати та ухвалити нове рішення, по суті позовних вимог і визнати ОСОБА_3 таким, що втратив право користування жилим приміщенням - кімнатами за АДРЕСА_1

В обґрунтування доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 посилається на те, що відмовляючи у задоволенні позовних вимог суд першої інстанції виходив із того, що нібито надані апелянтом докази обґрунтування позовних вимог не підтверджують безперервну відсутність відповідача понад шість місяців без поважних причин у спірних кімнатах, однак з такою думкою суду погодитись не можливо про свідчить наступне.

Рішенням комітету Броварської міської ради від 10.01.2012 року було видано ордер на ім'я колишньої дружини апелянта ОСОБА_5 на право заняття з сім'єю з 4-х чоловік жилої площі в гуртожитку в м. Бровари, по вулиці Київська, буд. 298-А у кімнатах №№ 34 та 35, розміром 30,3кв.м.

На той час сім'я апелянта складалася із ОСОБА_2, ОСОБА_5 (дружина), ОСОБА_4 (син), ОСОБА_3 (син дружини від першого шлюбу).

ІНФОРМАЦІЯ_1 року ОСОБА_5 померла.

Саме з цього часу, у вищезгаданих кімнатах АДРЕСА_1 перестав проживати син померлої дружини від першого шлюбу ОСОБА_3, так як останній після одруження переїхав до своєї дружини у м. Київ, та почав проживати по АДРЕСА_2

З того часу, останній перестав виконувати покладені на нього обов'язки члена сім'ї, передбачені ст.64 Житлового Кодексу України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення осіб, які приймали участь у розгляді справи, перевіривши матеріали справи, в порядку, передбаченому статтею 303 ЦПК України, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі рішення виконавчого комітету міської ради від 10.01.2012 року №07 ОСОБА_5 на сім'ю у складі чотирьох осіб видано ордер на жилу площу у гуртожитку на право зайняття жилої площі у кімнатах №34 та 35 розміром 30,3кв.м у будинку №298-А по вул. Київській у м. Бровари.

Згідно із довідкою форми №3 від 18.03.2015 року №102, виданою КП «ЖЕК-5» зареєстрованими за адресою АДРЕСА_1 значаться ОСОБА_2, ОСОБА_3 та ОСОБА_4

Із акту, складеного депутатом Броварської міської ради Київської області від 23.03.2015 року вбачається, що ОСОБА_3 з 2011 року на житловій площі - кімнати АДРЕСА_1 не проживає.

Відповідно до довідки №91 від 20.03.2015 року, виданої КП «Броваритепловодоенергія» ОСОБА_2 має заборгованість за послуги з централізованого опалення та підігріву води у розмірі 1480,44 грн.; за послуги з водопостачання та водовідведення 320,76 грн.

Заявляючи вимогу про визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням позивач посилався на його тривалу відсутність за місцем реєстрації.

На підтвердження факту проживання у спірному житлі відповідач ОСОБА_3 надав до суду першої інстанції акт від 27.04.2015 року. Так, з комісійного акту, складеного КП «ЖЕК-5» вбачається, що на момент перевірки на предмет проживання ОСОБА_3 у кімнатах АДРЕСА_1 виявлено, що останній проживає за вказаною адресою, що також підтвердив і ОСОБА_2

З копій квитанцій вбачається, що відповідач проводив сплату за надані комунальні послуги за липень - жовтень 2014 року.

Згідно із висновками по заявах ОСОБА_3, складеними Броварським МВ ГУ МВС України у Київській області 28.04.2015 року та 21.09.2015 року позивачем чинилися відповідачу перешкоди у доступі до спірного житла.

Ухвалюючи рішення про відмову у задоволенні позову, суд першої інстанції виходив із того, що надані позивачем докази на обґрунтування своїх вимог не підтверджують безперервну відсутність відповідача понад шість місяців без поважних причин у спірних кімнатах, а тому позовні вимоги є недоведеними.

З такими висновками колегія суддів погоджується, оскільки вони ґрунтуються на матеріалах справи та узгоджуються з вимогами чинного законодавства з огляду на наступне.

Відповідно до ст.47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду.

Згідно зі ст.ст.6,127 ЖК України жилі будинки і жилі приміщення призначаються для постійного проживання громадян, а також для використання у встановленому порядку як службових жилих приміщень і гуртожитків. Гуртожитки можуть використовуватися для проживання робітників, службовців, студентів, учнів, а також інших громадян у період роботи або навчання.

Відповідно до ст.71,72 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім'ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки провадиться в судовому порядку.

Постановою Ради Міністрів УРСР від 03 червня 1986 року №208 затверджене Примірне положення про гуртожитки, яким відповідно до ст.131 ЖК України визначається порядок користування гуртожитком, зокрема, можливість збереження права користування жилою площею у гуртожитку при тимчасовій відсутності деяких категорій громадян (п.13 Примірного положення).

Разом з тим, а також відповідно до ч.8 ст.8 ЦПК України та з урахуванням подібності за змістом правовідносин саме щодо користування жилою площею у гуртожитку з правовідносинами, що регулюються загальними правилами ст.71,72 ЖК України щодо відсутності осіб, які мають право користування жилим приміщенням державного або громадського житлового фонду, положення цих правил про збереження за відсутньою особою права на жиле приміщення слід застосовувати і в разі тимчасової відсутності у гуртожитку особи, якій у ньому надавалася жила площа (за відсутності підстав для виселення).

Відповідно до роз'яснень, що містяться в п.10 постанови Пленуму ВСУ від 12.04.1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена сім'ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням необхідно з'ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. В разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім'ї тощо) суд може продовжити пропущений строк.

Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначаються судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил щодо оцінки доказів.

Згідно зі ст.60 ЦПК України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, тобто саме відповідач повинен довести, що він з поважних причин був відсутній за місцем реєстрації понад шість місяців.

Позивачем по справі не подано доказів того, що відповідач, безперервно, був відсутній понад шість місяців у спірних кімнатах.

При розгляді справи апеляційним судом встановлено, що рішення суду першої інстанції постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права.

Висновки суду першої інстанції відповідають фактичним обставинам справи, які судом установлені відповідно до вимог процесуального закону, а також узгоджуються з нормами матеріального права, які судом правильно застосовані.

Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційних скарг і вимог, заявлених в суді першої інстанції, відповідно до ст.303 ЦПК України, колегія суддів не вбачає підстав для скасування рішення суду першої інстанції.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.307 ЦПК України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції апеляційний суд має право постановити ухвалу про відхилення апеляційної скарги і залишення рішення без змін.

Згідно ст.308 ЦПК України, апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

За таких обставин, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду відповідає обставинам справи, постановлено з додержанням вимог матеріального і процесуального права і не може бути скасовано з підстав, викладених в апеляційній скарзі.

Керуючись ст.ст.303,307,308,313-315,317,319 ЦПК України, колегія суддів, -

ухвалила :

апеляційну скаргу ОСОБА_2 відхилити.

Рішення Броварського міськрайонного суду Київської області від 23 грудня 2015 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий

Судді