Справа № 182/4072/16-ц
Провадження № 2/0182/3209/2016
Р І Ш Е Н Н Я

Іменем України

28.11.2016 року м. Нікополь

Нікопольський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого - судді Рунчевої О.В.

секретаря - Власенко Ю.В.

за участю позивача - ОСОБА_1

відповідача - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Нікополі цивільну справу за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дружини, суд -

В С Т А Н О В И В:

Позивач 27.07.2016 року звернулась до суду з зазначеним позовом, посилаючись на такі обставини.

З 19.02.2000 року вона перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина - ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2.

ОСОБА_4 є дитиною - інвалідом (підгрупа А) з 03.06.2014 року. Вона потребує постійного стороннього догляду, який крім неї, позивачки, здійснювати нікому.

Вона позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та своїх дітей в повній мірі, оскільки постійно піклується про дочку ОСОБА_4

Вона отримує державну соціальну допомогу дітям інвалідам та щомісячну одноразову допомогу при народженні дитини, однак цих коштів недостатньо для утримання її та її дітей, з урахуванням діагнозу старшої дитини.

Також рішенням Нікопольського міськрайонного суду від 19.11.2014 року з відповідача на її користь стягуються аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини заробітку відповідача.

Крім того, вона зазначила, що з відповідача стягуються аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення молодшим сином - ОСОБА_5 трьохрічного віку, тобто до 19.08.2016 року.

Відповідач не турбується про доньку, не цікавиться станом її здоров'я.

Відповідач працює, систематично отримує заробітну плату, але не надає їй матеріальної допомоги на її утримання на період догляду за дитиною-інвалідом.

Враховуючи викладене, просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу)щомісячно у зв'язку з проживанням та здійсненням догляду за дитиною-інвалідом - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 до 03.09.2019 року.

05.09.2016 року від ОСОБА_2 на адресу суду надійшли заперечення на позовну заяву ОСОБА_1, з додатком, згідно яких ОСОБА_2 просить відмовити у задоволення позовних вимог у повному обсязі, мотивуючи наступним.

Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 18.11.2014 року з нього на утримання позивача стягуються аліменти в розмірі 1/6 частини його заробітку до досягнення сином ОСОБА_6 трьохрічного віку, тобто до 19.08.2016 року

Згідно рішення Нікопольського міськрайонного суду від 19.11.2014 року з нього на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини його заробітку.

Ст. 88 СК України передбачена можливість надавати матеріальну допомогу тому з подружжя, хто проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею.

З часу винесення зазначених рішень суду, його матеріальне становище значно погіршилося.

Так, у квітні 2015 року йому було постановлено діагноз - сахарний діабет, тому для підтримання життя йому необхідні недешеві ліки, проходження обстеження у лікарів та відповідна білкова їжа.

Також, на його утриманні перебувають батьки похилого віку, яким він теж повинен надавати допомогу. Його батько, ОСОБА_7 є інвалідом І групи, самостійно пресуватися не має змоги та потребує постійного догляду.

Крім того, вважає що матеріальний стан ОСОБА_1 значно вищий за його, тому вимоги останньої є безпідставними (а.с. 22-42).

Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, надала пояснення, аналогічні позову.

Відповідач в судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог та просив суд у їх задоволенні відмовити.

Вислухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім'ї.

Відповідно до ст. 180 СУ України - батьки зобов'язані утримувати своїх неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття.

Згідно положень ст. 181 СК України встановлено, що за домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі.

За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі.

Частиною 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров'я та матеріальне становище дитини, стан здоров'я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина та інші обставини, що мають істотне значення.

Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу.

Крім того, ст. 88 СК України, встановлено, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною-інвалідом, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу.

Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною -інвалідом та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає.

У відповідності до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі.

Так, в судовому засіданні встановлено, що з 19.02.2000 року сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Від цього шлюбу вони мають неповнолітню дочку - ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_1 та малолітнього сина -ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 (а.с. 5 - 6).

Неповнолітня ОСОБА_4 є дитиною-інвалідом (підгрупи «А») з дитинства, має діагноз - важка розумова відсталість, судорожній синдром F 72.0. Виражені і значно виражені порушення ( ІІІ та ІY ступеня) психічних функцій. Обмеження життєдіяльності 3 та 4 ступеня по категоріям: здатність до самообслуговування, орієнтування, пересування, здатність до спілкування, контроль за своєю поведінкою, здатність до навчання, трудової діяльності - «дитина - інвалід підгрупи А.» Потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується висновком №100, виданим Лікарсько-консультативною комісією «Дніпропетровської клінічної психіатричної лікарні ДОР» від 02.06.2014 року (а.с.7,10).

Оскільки неповнолітня ОСОБА_4 потребує постійного стороннього догляду, позивач ОСОБА_1 позбавлена можливості працювати та забезпечувати себе та своїх дітей в повній мірі.

Вона отримує соціальну допомогу дитині-інваліду з надбавкою на догляд відповідно до Закону України «Про державну соціальну допомогу інвалідам з дитинства та дітям інвалідам» в розмірі 2 322 грн., що підтверджується довідкою УСЗН Нікопольської міської ради від 21.07.2016 року (а.с. 9 зі зв.)

Щомісячну одноразову соціальну допомогу при народженні на малолітнього ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 позивач припинила отримувати 19.08.2016 року (а.с. 9).

У звязку з досягненням малолітньою дитиною - ОСОБА_5 трьох річного віку, з 19.08.2016 року аліменти на утримання ОСОБА_1 з відповідача не стягуються.

На підставі рішення Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року з ОСОБА_2 на користь позивача стягуються аліменти на утримання двох дітей до досягнення ними повноліття в розмірі 1/3 частини його заробітку. (а. с. 3).

Відповідач ОСОБА_2 працює на посаді інженера-конструктора у ПАТ «Нікопольський завод феросплавів», систематично отримує заробітну плату, його середньомісячна заробітна плата складає 10 154,61 грн., що підтверджується довідкою № 1515, виданою ПАТ «Нікопольський завод феросплавів» від 01.08.2016 року (а.с. 20).

В добровільному порядку відповідач не надає матеріальну допомогу на утримання дружини.

Через те, що позивач в зв'язку з доглядом за дитиною-інвалідом змушена самостійно вирішувати багато проблем майнового та особистого характеру, її можливості для самореалізації у будь-якій сфері, включаючи професійну, є значно обмеженими, що відбивається на рівні її доходів, суд вважає, що відповідач зобов'язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивача, тому що вона внаслідок об'єктивних обставин значно більшою мірою виконує обов'язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв'язку з цим потребує додаткової підтримки.

Посилання відповідача на те, що позивач отримує аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частини його заробітку за рішенням Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 19.11.2014 року та соціальну допомогу на утримання сина ОСОБА_5 у розмірі 1012,00 грн. і має дохід значно вищий за його, спростовуються матеріалами справи, оскільки ОСОБА_5, ІНФОРМАЦІЯ_2 на момент розгляду справи досяг трирічного віку і вищезазначені виплати припинилися.

Крім того, належних та достовірних доказів, які б підтверджували доводи відповідача про утримання ним батька - інваліда І групи та надання йому матеріальної допомоги, суду не надано.

Посилання відповідача на те, що у звязку з його хворобою та тяжким матеріальним становищем він не має можливості надавати матеріальну допомогу позивачу, яка проживає з дитиною інвалідом, суд не бере до уваги, оскільки відповідачем на підтвердження не можливості надавати позивачу матеріальну допомогу останнім суду не надано.

Проаналізувавши вищевикладене та враховуючи працевлаштування відповідача, а також наявність постійного доходу, суд приходить до висновку, що розмір аліментів слід визначити в частці від доходу відповідача.

При визначенні розміру аліментів на утримання дружини, суд діє в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів.

Виходячи з обставин справи, матеріального становища відповідача, який є повнолітньою та працездатною особою, а отже має можливість вирішити питання відносно свого матеріального забезпечення, суд з урахуванням принципу розумності та справедливості, вважає за можливе задовольнити позовні вимоги.

В силу ст. 88 ЦПК України, з відповідача в дохід держави стягується судовий збір на користь держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.10, 11, 60, 88, 212, 213, 215, 218, 367 ЦПК України, ст.ст. 80, 88 Сімейного Кодексу України, -

В И Р І Ш И В:

Позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2, про стягнення аліментів на утримання дружини - задовольнити.

Стягувати з ОСОБА_2, ІНФОРМАЦІЯ_3, народився в м. Нікополь Дніпропетровської області, ідентифікаційний код НОМЕР_1 аліменти на утримання дружини ОСОБА_3, ІНФОРМАЦІЯ_4, народилася в с. Кам'янське Нікопольського району, Дніпропетровської області ідентифікаційний код НОМЕР_2, в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу), щомісячно, на період догляду за дитиною-інвалідом ОСОБА_4, ІНФОРМАЦІЯ_5, починаючи з 19 серпня 2016 року до 03 вересня 2019 року.

Стягнути з ОСОБА_2 судовий збір в розмірі 551 грн. 20 коп. (п'ятсот п'ятдесят одна грн. 20 коп.)

Рішення в частині місячного платежу аліментів підлягає негайному виконанню.

На рішення може бути подана апеляційна скарга до апеляційного суду Дніпропетровської області (м. Кривий Ріг) через суд першої інстанції потягом десяти днів з дня його проголошення.

Суддя: О. В. Рунчева