Номер провадження: 22-ц/785/7513/16
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
Доповідач Гірняк Л. А.
АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19.12.2016 року м. Одеса

Колегія суддів судової палати у цивільних справах апеляційного суду Одеської області в складі:

ОСОБА_2

ОСОБА_3,ОСОБА_4

За участю секретаря Гарбуз В.О.

Розглянула у відкритому судовому засіданні м. Одеса апеляційну скаргу ОСОБА_5 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2016 року, у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» до ОСОБА_5

-про відшкодування збитків в порядку регресу,

ВСТАНОВИЛА:

17.09.2015року позивач звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом, у якому просив стягнути з відповідача на свою користь суму збитків у порядку регресу у розмірі 9897,22 грн. та судовий збір. Свої вимоги обґрунтовував тим, що 07.12.2011р. між ОСОБА_6 та ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту №212.0084546 від 07.12.2011р. Згідно Договору, було застраховано автомобіль «Subary», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .11.09.2012р. в м. Одеса по вул. Петрашевсього на Фонтанську дорогу, відбулось зіткнення автомобіля «Фольцваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 , із Застрахованим автомобілем. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди Застрахований автомобіль був пошкоджений.

Зіткнення відбулося в результаті порушення Відповідачем, Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується постановою Приморського районного суду м.Одеси від 16.10.2012р.

На виконання договору страхування ТзДВ « СК «Наста» виплатило страхове відшкодування 9 897 грн.22 коп. відповідно платіжного доручення ід 04.12.2012 року № 4886.

Посилаючись на вищезазначене та на те, що позивач є правонаступник ТзДВ «Страхової компанії «НАСТА», позивач просив задовольнити позовні вимоги.

Рішенням Приморського районного суду м. Одеси від 08 вересня 2016 року позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» до ОСОБА_5 про відшкодування збитків в порядку регресу - задоволено.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» збитки в порядку регресу у розмірі 9897,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_5 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» судовий збір у розмірі 243,60 гривень.

В апеляційній скарзі ставиться питання про скасування рішення суду з ухваленням нового,про відмову в задоволенні позову,посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права. Зокрема посилається на те, що позивач приховав, що на час ДТП вона мала поліс обовязкового страхування,потерпіла сторона не звернулась до її страхової компанії для виплати страхового відшкодування.

В судове засідання позивач не зявився,про час та місце повідомлений належним чином.

В силу ст. 305 ч.2 ЦПК України судова колегія вважає можливим розглянути справу за його відсутності.

Судова колегія, заслухавши доповідь судді доповідача, перевіривши матеріалами справи та обговоривши доводи апеляційної скарги дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до ст.308 ЦПК України апеляційний суд відхиляє апеляційну скаргу і залишає рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив рішення з додержанням вимог матеріального та процесуального права.

Не може бути скасоване правильне по суті і справедливе рішення суду з одних лише формальних міркувань.

Задовольняючи заявлені вимоги районний суд виходив з того, що до страховика, котрий виплатив страхове відшкодування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги до особи, відповідальній за заподіяний збиток.

Судова колегія погоджується з таким судженням районного суду з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено,сторонами не спростовується, що 07.12.2011р. між ОСОБА_6 та ТзДВ «Страхова компанія «НАСТА» укладено договір добровільного страхування автотранспорту №212.0084546 від 07.12.2011р. Згідно Договору, було застраховано автомобіль «Subary», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 .

11.09.2012р. в м. Одеса по вул. Петрашевсього на Фонтанську дорогу, відбулось зіткнення автомобіля «Фольцваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, під керуванням ОСОБА_7 , із Застрахованим автомобілем. В наслідок дорожньо-транспортної пригоди Застрахований автомобіль був пошкоджений.

Зіткнення відбулося в результаті порушення Відповідачем, Правил дорожнього руху України. Зазначена обставина підтверджується постановою Приморського районного суду м.Одеси від 16.10.2012р.

Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку Страховик зобов'язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору.

На виконання Договору страхування ТзДВ «СК «НАСТА» виплатило страхове відшкодування в розмірі 9 897,22 грн. (девять тисяч вісімсот девяносто сім) гривень 22 копійки (що підтверджується платіжним дорученням № 4886 від 04.12.2012р.)

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та ст. 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке , страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток.

Отже, до ТзДВ «СК «НАСТА» у порядку регресу перейшло право на отримання від відповідача, як водія автомобіля «Фольцваген», реєстраційний номерний знак НОМЕР_2, шкоди, завданої власнику Застрахованого автомобіля внаслідок ДТП.

25.03.2014 р між ТзДВ «СК «НАСТА» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія» укладено Договір № 2503 про відступлення права вимоги відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальникам Первісного кредитора по договорам страхування, перелік який наведений у додатку № 1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих страхувальнику по Договору страхування.

Згідно ст. 512 ЦК України, однією з підстав заміни кредитора у зобовязанні іншою особою є передання ним своїх прав іншій особі за правочином.

Відповідно до ст. 514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобовязанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу них прав, якщо інше не встановлено договором або законом.

Відповідно до статті 1191 Цивільного кодексу України передбачено, що, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

З врахуванням зазначеного, районний суд прийшов до правильного висновку,що ОСОБА_5 як особа винна у ДТП, зобовязана відшкодувати збитки у розмірі 9897,22 гривень.

Доводи апеляційної скарги про те, що її відповідальність була застрахована та відповідальним є ПАТ «УСК «Гарант-Авто», де застрахована її цивільно-правова відповідальність не приймається судовою колегією до уваги з огляду на наступне.

Статтею 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.

Способи захисту цивільних прав та інтересів визначено в частині другій статті 16 ЦК України.

За таких обставин, страховик, який виплатив страхове відшкодування має право самостійно обирати спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Страховик, який виплатив страхове відшкодування самостійно обирав спосіб захисту свого порушеного права, зокрема право вимоги до винної особи про стягнення коштів у розмірі виплаченого страховиком відшкодування.

Дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України №6-2587цс15 від 23.12.2015року

З урахуванням вищенаведеного, позивач у відповідності до умов Договору №2503 від 25.03.2014 року та в силу приписів ст. 512, 514 ЦК України є правонаступником ТДВ «СК «НАСТА» у правовідносинах по стягненню страхового відшкодування у порядку регресу, а відтак Позивач наділений правом звернення з позовом про відшкодування збитків безпосередньо до особи, винної у заподіянні збитків.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 ЦК України особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд.

Згідно до ч. 2 ст. 14 ЦК України особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов'язковим для неї.

Відповідно до статті 511 ЦК України зобовязання не створює обовязку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов'язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора.

Згідно із ч. 1 та ч.4 ст. 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов'язаний виконати свій обов'язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору.

З огляду на зазначене, право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдали шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов'язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобовязанні.

Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобовязань - деліктному та договірному. Він вільно, на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав.

Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов'язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди. У такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов'язками страховика як сторони договору обовязкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Так. дана правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду України справі №6-725цс16 від 14.09.2016року, правовим висновком якої є: право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювана шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості предявити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності.

Виходячи з вищезазначеного доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не даються підстав для висновку про неправильне застосування районним судом норм матеріального чи процесуального права.

Керуючись ст. 218, 303,308, 315, 317, 319ЦПК України, судова колегія,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу ОСОБА_5 відхилити.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси від 08.09.2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржене на протязі 20 днів до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Голодуючий суддя - Л.А.Гірняк

Судді А.П.Заїкін

ОСОБА_4