Справа № 456/3897/16-ц
Провадження № 6/456/172/2016
УХВАЛА

20 грудня 2016 року Стрийський міськрайонний суд Львівської області в складі:

головуючого-судді Саса С. С. ,

при секретарі Петренко В.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду подання державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про тимчасове обмеження боржника ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України до виконання ним своїх зобовязань,-

в с т а н о в и в:

Державний виконавець Стрийського МРВ державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області звернулася до суду з поданням про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України, посилаючись на те, що у них на виконанні знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-471/09 Білопільського районного суду Сумської області виданого 04.12.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку на користь ОСОБА_2, стягнення проводити з 16.07.2009р.. Заборгованість по аліментах станом на 21.11.2016р. становить 21 764,76 грн.. Мотивує вимоги тим, що станом на сьогоднішній день боржником заборгованість згідно вищевказаному виконавчому документі не погашено.

Згідно заяви стягувача заборгованість за виконавчим документом по 30.12.2013р. погашено.

Згідно відповіді Пенсійного фонду України від 10.06.2015р. боржник не працює за трудовими, цивільно-правовими договорами, пенсії не отримує.

Згідно відповіді Державної податкової служби України від 31.05.2015р. та 15.11.2015р. у боржника відсутні відкриті рахунки.

15.06.2015р. державним виконавцем скеровано подання про притягнення до кримінальної відповідальності за ухилення від сплати аліментів відносно боржника начальнику Стрийського МВ ГУ МВСУ у Львівській області та Стрийську міжрайонну прокуратуру.

Згідно інформаційної довідки з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 16.06.2015р. встановлено, що за боржником не зареєстровано на праві власності нерухоме майно.

Згідно відповіді управління Держземагенства у Стрийському районі Львівської області від 26.06.2015 р. встановлено, що за боржником не зареєстровано на праві власності земельних ділянок.

Згідно акту державного виконавця від 20.09.2016 р. встановлено, що за адресою с. Дуліби, вул. Робітнича, 15/18 майна, належного боржнику на праві власності, для опису й арешту не виявлено.

07.11.2016р. державним виконавцем винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження.

Боржник добровільно рішення суду не виконує, кошти стягнуті рішенням суду не сплачує, на виклики державного виконавця не з»являється, про причини неявки не повідомляє.

Державним виконавцем неодноразово скеровувалися виклики боржнику простою та рекомендованою кореспонденцією, проте боржник на них не з»являвся тривалий час. А згідно ч. 5 ст. 19 ЗУ «Про виконавче провадження» боржник зобов»язаний своєчасно з»являтися за викликом, надавати у строк достовірні відомості про свої доходи та майно, тощо. Тобто, боржник ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду, а відповідно і наявності в нього невиконаних зобов»язань, що і є підставою для обмеження особи у праві виїзду за кордон.

Відповідно до ч.2 ст. 197 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється.

Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до висновку, що подання про тимчасове обмеження боржнику у праві виїзду за межі України задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно із ст. 60 ЦПК України кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч. 1 ст. 377-1 ЦПК України питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судового рішення та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

В ході розгляду справи встановлено, що у Стрийському МРВ державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області на виконанні знаходиться виконавче провадження по примусовому виконанню виконавчого листа № 2-471/09 Білопільського районного суду Сумської області виданого 04.12.2009р. про стягнення з ОСОБА_1 щомісячно аліменти в розмірі 1/6 частки заробітку на користь ОСОБА_2, стягнення проводиться з 16.07.2009р.. Станом на 21.11.2016р. заборгованість на користь ОСОБА_2 складає 21 764,76 грн..

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Відповідно до ст. 2 протоколу №4 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (ратифікований Законом України 11.09.1993 р.) та ст. 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини» заходи щодо обмеження свободи пересування повинні бути достатньо виправдані суспільними інтересами в демократичному суспільстві.

Відповідно до п. 19 ч.3 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець під час здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду, який видав виконавчий документ, за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника - фізичної особи або керівника боржника - юридичної особи за межі України до виконання зобов'язань за рішенням або погашення заборгованості за рішеннями про стягнення періодичних платежів.

Скориставшись наданими йому законом повноваженнями, державний виконавець звернулася в суд з поданням про тимчасове обмеження ОСОБА_3 у праві виїзду за межі України

У відповідності до ст. 6 ч. 1 п. 5 Закону України від 21.01.1994 № 3857-XII "Про порядок виїзду з України і в'їзду в Україну громадян України", громадянинові України може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, рішенням іншого органу (посадової особи) - до виконання зобов'язань.

Отже, передумовою для задоволення подання про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є факт ухилення боржника від виконання зобов»язань, покладених на нього судовим рішенням.

Тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України є винятковим заходом обмеження особистої свободи фізичної особи, який застосовується лише при наявності достатніх на це підстав.

Однак, звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Стрийського МРВ державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області ОСОБА_4 не надала суду доказів того, що боржник ухиляється від виконання зобов»язань, покладених на нього рішенням суду, та що нею вчинено всі дії, передбачені ЗУ «Про виконавче провадження» спрямовані на погашення боргу, хоча саме він зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Зокрема, державним виконавцем в поданні не наведено доказів того, що боржник вчиняє дії, спрямовані на ухилення виконання зобов»язання, та які унеможливлюють чи ускладнюють виконання рішення суду, що боржник за час виконання рішення виїжджав за межі України, що призвело до виникнення заборгованості, або боржник безпідставно не з'являвся на виклики державного виконавця. Тобто державний виконавець покликається лише на факт наявності у боржника невиконаного зобов'язання, покладеного на нього судовим рішенням, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання покладених на нього зобов'язань. Тобто в матеріалах справи відсутні дані на підтвердження вимог державного виконавця, не подано доказів того, що боржник ОСОБА_1 ухиляється від виконання рішення суду.

З врахуванням наведеного, при вирішенні питання про тимчасове обмеження вказаного конституційного права державний виконавець зобов'язаний довести суду з наданням відповідних матеріалів виконавчого провадження, необхідність обмеження конституційного права боржника у виконавчому провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 18 Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець зобов'язаний вживати заходів примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в

повному обсязі вчиняти виконавчі дії.

При обґрунтуванні подання державний виконавець посилається на Закон України «Про порядок виїзду з України та в»їзд в Україну громадян України», посилаючись на який просить задоволити подання, однак в матеріалах справи відсутні дані про наявність у боржника закордонного паспорту, або наявності у компетентних органів заяви боржника про отримання такого. Тобто посилання державного виконавця на даний закон прямо суперечить вимогам подання.

Крім того, як вбачається з матеріалів справи, згідно заяви стягувача заборгованість за виконавчим документом по 30.12.2013р. погашена повністю. Тому, суд не може робити висновків, що ОСОБА_1 є злісним боржником. Також, не надано доказів, які б давали підстави вважати, що боржник має намір виїхати за кордон, а також те що не застосування таких заходів може утруднити чи зробити неможливим виконання рішення суду.

Також не можуть братись до уваги й посилання на те, що боржник не з»являється на виклики до державного виконавця, оскільки відповідно до Закону України «Про виконавче провадження» у випадку неявки боржника на виклики державного виконавця, останній повинен був винести постанову про привід боржника через органи внутрішніх справ.

Згідно постанови Пленуму ВССУ від 30.03.2012 року 35 «Про практику застосування законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» та узагальнення судової практики ВСУ від 01.02.2013 року «Судова практика щодо вирішення питання про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України» зазначає, що обмеження у праві виїзду вирішується при виконанні судових рішень у разі доведення факту ухилення боржника від виконання зобов»язання. Тобто, державним виконавцем не подано доказів в підтвердження того, що боржник ухиляється від виконання зобов»язань за виконавчим провадженням. Державний виконавець лише посилається на факт наявності у нього невиконаного зобов»язання, що само по собі не доводить факту ухилення від виконання.

Враховуючи вищевикладене, в задоволенні подання державного виконавця Стрийського МРВ державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення тимчасового обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України слід відмовити.

Керуючись ст. 377-1 ЦПК України, суд -

у х в а л и в :

В задоволенні подання державного виконавця Стрийського міськрайонного відділу державної служби Головного територіального управління юстиції у Львівській області про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду ОСОБА_1 за межі України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до апеляційного суду Львівської області через Стрийський міськрайонний суд протягом пяти днів з дня її проголошення, у разі якщо ухвалу було постановлено без участі особи, яка її оскаржує, апеляційна скарга подається протягом п»яти днів з дня отримання копії ухвали.

Головуючий-суддя ОСОБА_5