АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Провадження № 22-ц/774/8286/16 Справа № 203/6790/15-ц Головуючий у 1 й інстанції - ОСОБА_1 Доповідач - Пономарь З.М.
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 грудня 2016 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з цивільних справ Апеляційного суду Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді Пономарь З.М., суддів Баранніка О.П., Посунся Н.Є., при секретареві Самокиші О.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м.Дніпро цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ від 13 червня 2016 року за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_2 (треті особи: виконавчий комітет Соборної районної ради у м.Дніпропетровськ, ОСОБА_4, Єдиярова Жасмін) про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації,-

в с т а н о в и л а:

У грудні 2015 року ОСОБА_3 звернувся до ОСОБА_2 з позовом, в останній редакції якого просив визнати відповідачку на підставі ст.ст.71,72,116,156 ЖК України, ст.405 ЦК України особою, що втратила право користування жилим приміщенням домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ та зняти її з реєстрації у вказаному домоволодінні, власником 53/100 частин якого він є. В обґрунтування позовних вимог ОСОБА_3 посилався на те, після розірвання 06.04.2015р. їх шлюбу відповідачка продовжує проживати у належній йому частині домоволодіння, проте не сплачує комунальні рахунки та порушує правила користування житловим приміщенням, його системою опалення, електромережі та побутовими приладами.

Заочним рішенням Кіровського райсуду м.Дніпропетровськ від 13.06.2016р. позов ОСОБА_3 задоволено, ОСОБА_2 визнано особою, що втратила право користування жилим приміщенням домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ зі зняттям її з реєстраційного обліку за вказаною адресою. В апеляційній скарзі ОСОБА_2 просила скасувати вказане судове рішення, посилаючись на його невідповідність вимогам закону.

Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції, колегія суддів вважає, що воно підлягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові за такими підставами.

Задовольняючи позовні вимоги про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ, суд першої інстанції посилався на ст.116 ЖК України та доведеність неможливості спільного проживання сторін після їх розлучення.

Вказаний висновок суду першої інстанції не відповідає вимогам закону та обставинам справи, з яких вбачається наступне.

Згідно договорів дарування від 09.07.1998р. та від 28.07.1998р. ОСОБА_3 отримав у дар відповідно 14/100 та 8/100 частин домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ (а.с.12,13). Рішенням виконавчого комітету Кіровської районної ради м.Дніпропетровськ від 21.09.2001р. затверджено акт ідеальних частин у домоволодінні №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ, у тому числі, ОСОБА_3 53/100 частин, ОСОБА_5 13/100 частин, ОСОБА_6-Х.М. 19/100 частин, ОСОБА_7 та ОСОБА_8 -15/100 частин (а.с.9). 27.03.2008р. ОСОБА_3 на підставі вказаного рішення виконкому від 21.09.2001р. видано свідоцтво про право власність на 53/100 частин домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ. Право власності ОСОБА_3 на вказану частину домоволодіння зареєстровано 24.04.2008р. (а.с.6).

27.01.2001р. ОСОБА_3 укладено шлюб з ОСОБА_2 (а.с.11). З 16.01.2001р. ОСОБА_2 зареєстрована у домоволодінні №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ (а.с.17). Заочним рішенням Кіровського райсуду м.Дніпропетровськ від 06.04.2015р. задоволено позов ОСОБА_3 та ухвалено розірвати його шлюб з ОСОБА_2 (а.с.10).

Посилаючись на розірвання шлюбу з ОСОБА_2, порушення нею правил користування жилим приміщенням та відмову виселитись добровільно, ОСОБА_3 просив у судовому порядку визнати її особою, що втратила право користування житловим приміщенням належного його домоволодіння.

Відповідно до положень ч.2 ст.64, ч.1,4 ст.156 ЖК України дружина як член сім'ї власника житлового будинку, користується жилим приміщенням нарівні із власником і припинення сімейних відносин з власником не позбавляє її права користування цим приміщенням.

Правовідносини, що виникають при реалізації права членів сім'ї власника житла на користування цим житлом урегульовано також ст.405 ЦК України. Зокрема, за вимогами ч.2 ст.405 ЦК України член сім'ї власника житла втрачає права на користування цим житлом у разі відсутності члена сім'ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом.

Враховуючи зазначені вимоги закону та зазначені у позові обставини, підстав для визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ за ч.2 ст.405 ЦК України не вбачається. ОСОБА_2 набула права користування жилим приміщенням на законних підставах, що ОСОБА_3 не заперечується. Припинення сімейних відносин з ОСОБА_3 як власником приміщення не призводить до автоматичної втрати нею права користування цим приміщенням. ОСОБА_3 підтверджував, що після розірвання шлюбу ОСОБА_2 продовжує проживати у домоволодінні, однак, член сім'ї власника житла, у тому числі, і колишній, втрачає право на користування цим житлом лише у разі його відсутності у ньому без поважних причин понад один рік. Обставин та доказів щодо відсутності ОСОБА_2 у спірному жилому приміщенні без поважних причин понад один рік не містять ні позовна заява, ні матеріали справи. У судовому засіданні апеляційного суду ОСОБА_2 заявила, що вона не проживає у спірному домоволодінні з жовтня 2016 року. Однак вказана обставина не є підставою для застосування ч.2 ст.405 ЦК України, оскільки нею не обгрунтовані позовні вимоги, а відсутність члена сім'ї у спірному жилому приміщенні має бути без поважних причин понад один рік на час предявлення позову.

Позовна вимога ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням домоволодіння обґрунтована також вимогами ст.116 ЖК України та тим, що вона не сплачує комунальні рахунки, порушує правила користування житловим приміщенням, його системою опалення, електромережі та побутовими приладами. Однак вимогами ч.1 ст.116, ч.1 ст.157 ЖК України урегульовано питання щодо виселення членів сім'ї власника жилого будинку. Між тим, такої вимоги - про виселення ОСОБА_2 з домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ позовна заява ОСОБА_3 не містить, а вказані правові норми до вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, не застосовуються. Крім того і доказів, які б підтверджували зазначені ОСОБА_3 обставини матеріали справи не містять, а сама ОСОБА_2 їх заперечувала.

Враховуючи наведене, підстав для задоволення позову ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_2 особою, що втратила право користування жилим приміщенням домоволодіння №94а по вул.Філософська у м.Дніпропетровськ, немає.

Оскільки висновки суду першої інстанції не відповідають вимогам закону та обставинам справи, його рішення на підставі п.3,4 ст.309 ЦПК України піддягає скасуванню з ухваленням нового рішення про відмову у позові.

На підставі ч.1,5 ст.88 ЦПК України з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 слід стягнути 535грн.92коп. на повернення понесених нею судових витрат (а.с.158).

Керуючись ст.ст.303, 307, 309, 316 ЦПК України, колегія суддів,-

в и р і ш и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 задовольнити.

Заочне рішення Кіровського районного суду м.Дніпропетровськ від 13 червня 2016 року скасувати.

Відмовити у задоволенні позову ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про визнання особою, що втратила право користування жилим приміщенням, зняття з реєстрації.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_2 535грн.92коп. на повернення судових витрат.

Рішення апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і протягом двадцяти днів можу бути оскаржено до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ.

Судді : Пономарь З.М. Бараннік О.П. Посунся Н.Є.