Дата документу 29.11.2016
Справа № 501/2749/16-ц
У Х В А Л А

29 листопада 2016 року суддя Іллічівського міського суду Одеської області Смирнов В.В., розглянувши матеріали позовної заяви ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку,

В С Т А Н О В И В:

Позивач звернулася до суду з позовною заявою до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку.

Відповідно до ч.1 ст.122 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) суддя відкриває провадження у цивільній справі не інакше, як на підставі заяви, поданої і оформленої в порядку, встановленому ЦПК України.

Однак, дану позовну заяву слід залишити без руху, оскільки при її складанні позивачем були порушені наступні вимоги ЦПК України.

Так, відповідно до ч. 5 ст. 119 ЦПК України до позовної заяви додається документ, що підтверджує сплату судового збору.

Згідно з п. п. 2 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України «Про судовий збір» від 08.07.2011 року № 3674-VІ, за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, судовий збір справляється у сумі 0,4 розміру мінімальної заробітної плати у місячному розмірі, встановленої законом на 1 січня календарного року, в якому подається до суду відповідна позовна заява.

Тобто, оскільки дана позовна заява носить немайновий характер, за подання її до суду позивачу необхідно було сплатити 551,2 грн. судового збору.

Однак, документ, що підтверджують сплату судового збору у матеріалах позовної заяви відсутній.

Доводі позивача, що вона має право на звернення до суду без сплати судового збору, на підставі Закону України «Про безоплатну правову допомогу» суд вважає помилковими. Так як пільги щодо сплати судового збору визначаються спеціальним законом Законом України «Про судовий збір», а саме ч. 2 ст.3, ст. 5 цього Закону.

Стаття 12 Закону України «Про біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту»- Оскарження рішень щодо статусу біженця та особи, яка потребує додаткового захисту,також не стосується випадку позивача, а визначає.

Рішення, що приймаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері біженців та осіб, які потребують додаткового або тимчасового захисту, щодо визнання іноземця або особи без громадянства біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, а також рішення про втрату чи позбавлення статусу біженця або додаткового захисту, про скасування рішення про визнання біженцем або особою, яка потребує додаткового захисту, можуть бути оскаржені в установленому законом порядку та в установлені цим Законом строки до суду.

Відповідно до ст.121 ЦПК України суддя, встановивши, що заяву подано без додержання вимог, викладених у ст.119-120 ЦПК України, постановляє ухвалу про залишення заяви без руху, про що повідомляє позивача і надає йому строк для усунення недоліків.

Керуючись ст.ст. 119- 121, 210 ЦПК України,

У Х В А Л И В :

Позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2, ОСОБА_3, ОСОБА_4, ОСОБА_5 про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зняття з реєстраційного обліку - залишити без руху.

Запропонувати позивачу у пятиденний строк з дня отримання даної ухвали усунути зазначені недоліки (сплатити судовий збір), та попередити, що у випадку не усунення вказаних порушень, позовна заява буде вважатись неподаною та повернена позивачу.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Іллічівського міського суду Одеської області В.В. Смирнов