Виноградівський районний суд Закарпатської області
___________________________________________________________________________________________________ Справа № 299/2362/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30.12.2016 року м.Виноградів

Виноградівський районний суд Закарпатської області у особі головуючого судді А.А.Надопта, при секретарі С.С.Онисько, за участю позивачки та її представника ОСОБА_1, відповідача та його представника ОСОБА_2, представника Виноградівського відділення Берегівської місцевої прокуратури Ю.Ю.Сита, розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Виноградів цивільну справу за позовом ОСОБА_4 до ОСОБА_5, треті особи- Орган опіки та піклування Виноградівської РДА, Виноградівський відділ Берегівської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів,

В С Т А Н О В И В :

Позовні вимоги мотивованні тим, що позивачка є рідною бабкою своїх двох внуків ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, які народилися від цивільного шлюбу її покійної дочки ОСОБА_8 (померлаІНФОРМАЦІЯ_3р.) з відповідачем ОСОБА_5.

Обгрунтовуючи свої вимоги позивачка вказує, що після смерті дочки відповідач залишив дітей проживати разом з нею, на даний момент внуки проживають разом з нею, а відповіда хоч і проживає в її будинку, але залишив своїх дітей на неї, безвідповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов'язків, і не цікавиться долею дітей, не приймає участі у їх вихованні, ні морально ні матеріально їх не підтримує, хоч і працює в ТОВ «Аутомотив», при цьому зловживає спиртними напоями.

Далі позивачка вказує, що починаючи з дня смерті її дочки - ОСОБА_8, відповідач повністю перестав цікавитися долею своїх дітей протягом останніх двох місяців, жодного разу не поцікавився як живуть його діти, злісно ухиляється від виконання батьківських обов'язків передбачених чинним законодавством України, та взагалі усунувся від їх виховання, і з того часу всі обов'язки по вихованню внуків були покладені тільки на нею.

Позивачка вважає, що відповідач злісно ухиляється від виконання своїх батьківських обов'язків по вихованню своїх дітей, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, їх навчання, підготовку до самостійного життя, не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дітей, що негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не спілкується з своїми синами в обсязі, необхідному для їх нормального самоусвідомлення, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загально визначених норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для отримання ними освіти, ні матеріально ні морально їх не підтримує, їхнім життям та здоров'ям абсолютно не цікавиться, зловживає спиртними напоями.

Відповідач є працездатною, фізично здоровою людиною, інших непрацездатних осіб чи утриманців, крім спільних з моєю дочкою дітей у нього не має, а також Відповідач є матеріально забезпеченою особою, має регулярний дохід, так як працює у ТОВ «Аутомотив», свої батьківські обов'язки не виконує, в добровільному порядку матеріальної допомоги не надає, а тому, на підставі наведеного, вважаючи, що зазначені нею обставини у відповідності до вимог ст.164 СК України є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав, а також в призначенні аліментів, позивачка просить суд позбавити відповідача батьківських прав стосовно неповнолітніх дітей: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, призначити її опікуном неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, а також стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання внуків: ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у розмірі 1/3 частини з усіх видів його заробітку (доходу), починаючи з дня пред'явлення позову до суду і до досягнення дітьми повноліття.

В судовому засіданні позивачка, яку підтримав і її представник, позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, наведених в позовній заяві та просили суд їх задоволити повністю.

Відповідач, якого підтримав і його представник, у судовому засіданні позовні вимоги не визнав та заперечував проти їх задоволення, посилаючись на те, що вимоги позивачки безпідставні, оскільки вона не довела їх належними та достовірними доказами.

Так, в обґрунтування своїх заперечень (долучене до матеріалів справи) вказав, що після смерті дружини відносини з позивачкою погіршились, позивачка влаштовувала з ним сварки, врешті 23.10.2016р. вигнала його разом з меншим сином з будинку, з того часу він проживає у будинку своїх батьків, де створив належні та достойні умови проживання дитини. Окрім того, у позивачки залишилась оформлена на нього банківська картка, на яку нараховується державна допомога на його дітей, якою вона вільно користується. Обох дітей він любить і хоче щоб діти проживали з ним, він має постійне місце роботи, де отримує стабільну зарплату, яка забезпечує належне матеріальне утримання дітей, а відтак у позові просив відмовити.

Представник третьої особи- Органу опіки та піклування Виноградівської РДА в судове засідання не з»явився, проте подала до суду 18.11.2016р. та 29.12.2016р. заяви, в якій просить суд справу розглянути у його відсутності. Одночасно надав до суду Висновок органу опіки та піклування від 28.10.2016р. про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо неповнолітніх дітей ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, який просив взяти до уваги при винесенні рішення по суті.

Прокурор прокуратури Виноградівського відділу Берегівської місцевої прокуратури позовні вимоги позивачки не підтримав, посилаючись на обставини, зазначені у Висновку органу опіки та піклування Виноградівської РДА, оскільки позивачка не навела жодної, передбаченої законом підстави для позбавлення відповідача батьківських прав щодо його дітей, окрім того, сама позивачка створила умови для того, що відповідач перейшов жити до своїх батьків.

Отже, заслухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи у їх сукупності та взаємов"язку, суд приходить до наступного.

Згідно з вимогами ст.55 Конституції України та ст.ст.15,16 ЦК України кожна особа має право на захист судом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини встановлено право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при вирішенні спору щодо його цивільних прав і обов»язків.

Згідно із ст.15 ЦПК України загальні суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин, а також інших правовідносин, крім випадків, коли розгляд таких справ проводиться за правилами іншого судочинства.

Частиною 1 ст.3 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод, чи інтересів.

При здійсненні правосуддя (ст.4 ЦПК) у цивільних справах суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом.

Завданнями цивільного судочинства (ст.1 ЦПК) є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Суд вважає, що правовідносини, що склались між сторонами, врегульовані нормами Сімейного Кодексу України.

Так, у відповідності до ст.164 ч.1 СК України батьки можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов"язків по вихованню дитини, жорстоко поводяться з дитиною, є хронічними алкоголіками або наркоманами, вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва.

Встановлено, що позивачка є рідною бабкою ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, які народилися під час цивільного шлюбу відповідача з її дочкою ОСОБА_8, яка ІНФОРМАЦІЯ_3р. померла. Виновником смерті дочки позивачка вважає відповідача, а тмоу між ними існують неприязне ні відносини.

Звертаючись до суду з даним позовом позивачка виходила з того, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов'язків по вихованню її онуків, а синів відповідача ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2, не цікавиться станом їх здоров'я, навчанням та розвитком, проте з такими доводами погодитися не можна, оскільки вони суперечать встановленим у суді обставинам справи.

Між тим, відповідно до вимог ст.213 ЦПК України судове рішення повинно бути законним і обґрунтованим. Рішення є таким, коли суд йа основі повно і всебічно з'ясованих обставин, на які посилалися сторони як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених належними і допустимими доказами, виконавши всі вимоги цивільного судочинства відповідно до ст. 2 ЦПК України, вирішив справу згідно з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин відповідно до ст.8 ЦПК, правильно витлумачивши ці норми .

Так, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України. Відповідно до вимог ст.ст.10,11,59,60,61 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, кожна сторона зобов»язані довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог чи заперечень, доказування не може ґрунтуватись на припущення, обставини, визнані сторонами, не підлягають доказуванню, а обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування.

З матеріалів справи та у суді встановлено, що відповідач ОСОБА_5 є батьком малолітніх синів ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 На даний час, після смерті матері дітей та погіршення стосунків між сторонами, старший син ОСОБА_9 2004 р.н. проживає разом з позивачкою в АДРЕСА_1 та перебуває на її утриманні, а менший син ОСОБА_10 2007р.н. проживає разом з відповідачем в АДРЕСА_2 та перебуває на його утриманні.

Відповідно до ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або з іншого закладу охорони здоров'я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов'язків з виховання дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини.

Пленум Верховного Суду України в п.п.15,16 Постанови від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз'яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов'язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об'єктивного з'ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей.

Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла 18 років, і тільки на підставах, передбачених ст.164 СК України.

Ухилення батьків від виконання своїх обов'язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов'язками.

Так, позивачка, звертаючись до суду з даним позовом, в порушення вимог ст.ст.10,11 ЦПК України достовірними та належними доказами не довела, які безспірні та беззаперечні докази свідчать про ухилення відповідача від виконання своїх обов'язків щодо виховання його дітей, у чому полягає винна поведінка відповідача, свідоме нехтування ним своїми обов'язками, чи вживалися до нього заходи реагування, чи виходячи з інтересів дітей та конкретних обставин справи немає можливості попередити відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, хоча наведення і доказування цих обставин позивачкою має істотне значення для правильного вирішення справи.

У випадках, передбачених цим Кодексом, особа має право на попереднє звернення за захистом своїх сімейних прав та інтересів до органу опіки та піклування (ст.19 СК України).

При розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов'язковою є участь органу опіки та піклування.

Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв'язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи.

Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини.

Між тим, з Висновку органу опіки та піклування Виноградівської районної державної адміністрації від 28.10.2015 року №03-19/2834 вбачається, що орган опіки та піклування вважає недоцільним позбавлення батьківських прав відповідача ОСОБА_5 стосовно його малолітніх синів ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2

В судовому засіданні суд дослідив дані, які містяться в Протоколі №10 засідання комісії з питань захисту прав дитини від 26.10.2016р. у складі 9 членів, де предметом розгляду була заява ОСОБА_4 щодо позбавлення батьківських прав її зятя ОСОБА_5 щодо дітей ОСОБА_6 та ОСОБА_5. Під час розгляду даного питання були заслухані начальник Служби у справах дітей Виноградівської РДА ОСОБА_11, яка повідомила, що ОСОБА_5 позитивно характеризується по місцю проживання в с.Онок. Окрім того, на засіданні комісії був заслуханий і Оноцький сільський голова ОСОБА_12, який зазначив, що ОСОБА_5 у селі характеризується позитивно, є турботливим батьком, добрим сім»янином, а відтак сільська рада категорично проти позбавлення його батьківських права, оскільки діти повинні проживати з батьком. Також зазначив, що не відповідає дійсності повідомлення ОСОБА_4, що ОСОБА_5 зловживає спиртними напоями та не допомагає по господарству, оскільки все господарство тримається на ньому, а відтак, на підставі встановлених фактів Комісія одноголосно вирішила надати Висновок про недоцільність позбавлення відповідача батьківських прав щодо його неповнолітніх синів.

В наданій до суду своїй письмовій заяві про розгляд справи у його відсутності представник органу опіки та піклування також заперечив щодо позбавлення відповідача батьківських прав.

Крім того, при розгляді даної справи і вирішенні питань, що стосуються життя дітей судом в порядку передбаченому ст.12 ч1 Конвенції ООН від 20.11.1989р. «Про права дитини», яка ратифікована Україною від 27.02.1991р., та ч.2 ст.171 СК України, за участю спеціаліста Служби у справах дітей Виноградівської РДА ОСОБА_13 були вислухані діти відповідача, які висловили свою думку, щодо позбавлення батьківських прав їх батька відносно них.

Так, малолітній син відповідача ОСОБА_9 ІНФОРМАЦІЯ_1 в суді вказав, що на даний час він проживає із своєю бабкою, позивачкою по справі, хоче надалі проживати з нею, хоче щоб батька позбавили батьківських права, оскільки він напивався, бив маму та бабку. Разом з тим вказав, що батько пропонував йому їхати з ним до с.Новоселиця, але він відмовився, бо не хотів залишати бабку одну.

Проте, заслухавши пояснення малолітнього ОСОБА_6 у судовому засіданні, з урахуванням обставини справи, суд критично оцінює його пояснення про необхідність позбавлення відповідача батьківських прав, оскільки, як вбачається з наданої 10.10.2016р. його характеристики, підписаної класним керівником та директором школи, «батько приділяє належну увагу вихованню сина, підтримує дружні стосунки з сином, систематично відвідує батьківські збори, цікавиться шкільним життям та успіхами сина».

Разом з тим, малолітній син відповідача ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2, який на даний час проживає разом з відповідачем, в суді вказав, що заперечує проти позбавлення його батька батьківських прав, хоче надалі жити з батьком, який не бив бабку.

З даних характеристики на малолітнього сина ОСОБА_7, наданої 11.10.2016р. класним керівником та директором Оноцької ЗОШ 1-3 ступенів, також вбачається, що «батько приділялє належну увагу вихованню сина, цікавиться його навчанням та відповідально ставиться до його виховання у сім»ї, регулярно відвідує школу».

Окрім того, з даних характеристики, наданої ТОВ «Джентерм Україна», вбачається, що відповідач ОСОБА_5 працює на даному підприємстві з 12.02.2010р. на посаді монтера 5-го розряду виробничої дільниці «Укладка проводів», проявив себе виключно з позитивної сторони, як відповідальний, врівноважений і вимогливий до себе кваліфікований працівник.

Аналогічні позитивні відомості містяться і в характеристиці відповідача по його попередньому місцю проживання в с.Онок, вул.Шевченко-103, де він проживав із співмешканкою ОСОБА_8 та виховували двоїх синів.

Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою.

Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов'язковість яких надана Верховною Радою України (ч.ч.7,8 ст.7 СК України).

Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, зокрема, ч.1 ст.141 СК України визначено, що мати, батько мають рівні права та обов'язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.

Окрім того, відповідно до ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов'язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов'язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.

Згідно ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», виховання в сім'ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов'язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров'я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.

Дитині законом або іншими засобами повинен бути забезпечений спеціальний захист і надані можливості та сприятливі умови, які б дозволяли їй розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному розумінні здоровим та нормальним шляхом і в умовах свободи та гідності; дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості (Принципи 2,6 Декларації прав дитини від 20.11.1959р.).

Отже, з огляду на вищевстановлене, суд приходить до переконання, що у судовому засідання не здобуто належних та достовірних доказів ухилення батька від виконання своїх обов'язків щодо своїх малолітніх дітей, які можна розцінювати як його винне ухилення від виховання дітей та свідомого нехтування своїми обов'язками.

Факт того, що відповідач з меншим сином перейшов жити до своїх батьків в с.Новоселиця, не можна розцінювати як його ухилення від виховання дітей, його винної поведінки або свідомого нехтування своїми батьківськими обов'язками, оскільки, як не заперечувалось в засіданні, таке сталось із-за несприятливих умов, які створила сама позивачка, яка вважає відповідача винним у смерті її дочки.

Між тим, оцінка зібраних по справі доказів має здійснюватися за правилами, передбаченими ст.212 ЦПК України з врахуванням положень ст.ст.57-66 ЦПК України.

Відповідно до ст.57 ЦПК України доказами у цивільній справі є будь-які фактичні дані, в тому числі і висновок експерта (ст.66 цього Кодексу), на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Суд, відповідно до положень ст.212 цього Кодексу, оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об»єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення, крім цього, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв»язок доказів у їх сукупності.

З огляду на встановлене у судовому засіданні суд приходить до переконання, що з матеріалів справи не вбачається і в ході судового розгляду справи не встановлено беззаперечних і достатніх та належних доказів, які б свідчили про умисне і свідоме ухилення відповідача від виконання ним своїх батьківських обов'язків по вихованню дітей синів: ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2, а відтак відсутні і правові підстави для позбавлення відповідача батьківських прав, встановлення опіки та відповідно і стягнення аліментів.

На підставі наведеного та відповідно до вимог ст.ст.164-165,169 СК України, п.п.15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» та керуючись ст.ст.10,11,60, 212, 213, 215,218 ЦПК України, суд-

В И Р І Ш И В :

У задоволені позову ОСОБА_4 до ОСОБА_5, третя особа- Орган опіки та піклування Виноградівської РДА, Виноградівський відділ Берегівської місцевої прокуратури про позбавлення батьківських прав, встановлення опіки та стягнення аліментів - відмовити.

Рішення суду набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Рішення може бути оскаржене до Апеляційного суду Закарпатської області протягом 10-ти днів з дня його винесення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні у судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії рішення.

Повне судове рішення виготовлене 30.12.2016р.

ГоловуючийА. А. Надопта