Справа № 755/8423/16-ц
Р І Ш Е Н Н Я

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"07" липня 2016 р. Дніпровський районний суд м. Києва

у складі: головуючого судді Марцинкевича В.А.,

при секретарі Іова О.О.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Дніпровського районного суду міста Києва цивільну справу за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди,

в с т а н о в и в:

Позивач ОСОБА_1, звертаючись з позовом до суду, просить стягнути з відповідача ОСОБА_2 на її користь суму матеріальне відшкодування (витрати на лікування) у розмірі 1 966,81 грн., моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., а також витрати на правову допомогу у розмірі 9 000,00 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 551,21 грн., мотивуючи свої вимоги тим, що 21.07.2015 року о 18 год. 30 хв. відповідач ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, проїжджаючи перехрестя вул. Боженка - вул. Тельмана в м Києві, здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3, внаслідок чого позивач отримала тілесні ушкодження. Постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 02.12.2015 року відповідача визнано винною у вчиненні зазначеної дружньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 станом на день вчинення порожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПрАТ «СК «УНІКА» згідно Полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. На підставі заяви представника позивача страховиком ПрАТ «СК «УНІКА» було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування у розмірі 2 381,85 грн. Однак позивач зазначає, що сума виплаченого страхового відшкодування є нижчою від понесених позивачем витрат на її лікування у розмірі 4 348,66 грн., тому вважає, що відповідачем має бути відшкодовано різницю між сумою понесених витрат на лікування та сплаченою сумою страхового відшкодування, а саме: у розмірі 1 966,81 грн., що є підставою звернення позивача з даним позовом до суду.

Ураховуючи вищевикладене, позивач вважає, що такими протиправними діями відповідача їй завдано не тільки матеріальної, але й моральної шкоди, оскільки внаслідок вчинення відповідачем дорожньо-транспортної пригоди, яка призвела до ушкодження здоров'я та втрати працездатності позивача, остання змушена була проходити тривале лікування та медичні обстеження, що є порушенням нормального, усталеного ритму життя позивача. У зв'язку з чим позивач оцінює завдану їй моральну шкоду в розмірі 50 000,00 грн.

07.07.2016 року представником позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні подано уточнення до позовної заяви, відповідно до яких просить суд стягнути з відповідача на користь позивача суму понесених витрат на правову допомогу у розмірі 4 400,00 грн., в іншій частині позовні вимоги залишено без змін.

Представник позивача ОСОБА_5 в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, з урахуванням внесених уточнень, з підстав, що містить зміст позовної заяви.

Представник відповідача ОСОБА_6 в судовому засіданні проти позову заперечував, вказуючи на обов'язок відшкодування матеріальної і моральної шкоди страховиком ПрАТ «СК «УНІКА», з підстав, що містить зміст письмових заперечень, долучених до матеріалів справи.

Представник третьої особи ПрАТ «СК «УНІКА» в судове засідання не з'явився, про день, час та місце судового розгляду справи повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суд не повідомив.

За вимог Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно частини другої ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об'єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов'язок страховика здійснити страхову виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Яка саме подія визнається страховим випадком має бути детально зазначено у договорі страхування.

Судом встановлено, що 21.07.2015 року о 18 год. 30 хв. ОСОБА_2, керуючи транспортним засобом «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, по вул. Боженка, під'їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, не врахувала дорожню обстановку, не переконалася в безпеці руху, виїхала на перехід, де здійснила наїзд на пішохода ОСОБА_3, внаслідок чого остання отримала тілесні ушкодження.

Постановою старшого слідчого СВ Голосіївського УП ГУ ПН України в м. Києві від 28.12.2015 року кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0007522 від 01.08.2015 року по факту вчинення ОСОБА_2 21.07.2015 року дорожньо-транспортної пригоди, закрито у зв'язку із відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

Слідчим СВ Голосіївського УП ГУ ПН України в м. Києві встановлено, що згідно висновку судово-медичної експертизи № 1941/Е від 06.11.2015 року, у ОСОБА_3 на момент звернення за медичною допомогою мали місце ушкодження у вигляді: струсу головного мозку, забійної рани потиличної ділянки, садна м'яких тканин тулуба. Вказана травма за ступенем тяжкості відноситься до легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров'я на строк понад 6, але менше ніж 21 добу. Дані тілесні ушкодження утворились від дії тупого твердого предмету, що могло бути при транспортній травмі, за давністю можуть відповідати вказаному терміну, тобто 21.07.2015 року.

Крім того, факт отримання тілесних ушкоджень зазначеного характеру та проведення відповідного лікування підтверджено Випискою з медичної карти хворої ОСОБА_3, виданою Київською міською клінічною лікарнею № 17, де проведено лікування з 21.07.2015 року по 23.7.2015 року; Медичною картою амбулаторного хворого ОСОБА_3; Протоколом рентгенологічного дослідження Київського міського консультативно-діагностичного центру від 03.10.215 року; Протоколом обстеження Медичного центру ПП «Диамед-експресс» від 03.08.2015 року; Консультативним висновком спеціаліста, виданим Київським міським консультативно-діагностичним центром від 28.10.2015 року; Консультативним висновком спеціаліста, виданим Київським міським консультативно-діагностичним центром від 18.03.2016 року.

За постановою Голосіївського районного суду міста Києва від 01.03.2016 року ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Відповідно до частини третьої ст. 61 Цивільного процесуального кодексу України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини.

З огляду на викладене та відповідно до положень частини 1, 3, 4 статті 61 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Голосіївського районного суду м. Києва від 01 березня 2016 року, що набрала законної сили, відповідно до якої ОСОБА_2 визнано винною у вчиненні ДТП, що не підлягає доказуванню, згідно засад інституту доказування у процесуальному законодавстві України.

Відповідно до пунктів 3, 4 частини першої статті 3 Цивільного кодексу України загальними засадами цивільного законодавства є: свобода договору, свобода підприємницької діяльності, яка не заборонена законом.

Підстави виникнення цивільних прав та обов'язків визначені в статті 11 Цивільного кодексу України, зокрема з договорів та інших правочинів.

Статтею 14 цього Кодексу визначено, що цивільні обов'язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Виконання цивільних обов'язків забезпечується засобами заохочення та відповідальністю, які встановлені договором або актом цивільного законодавства.

Відповідно до положення статті 982 Цивільного кодексу України, істотними умовами договору страхування є предмет договору страхування, страховий випадок, розмір грошової суми, в межах якої страховик зобов'язаний провести виплату у разі настання страхового випадку (страхова сума), розмір страхового платежу і строки його сплати, строк договору та інші умови, визначені актами цивільного законодавства.

Як убачається з матеріалів справи, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_2 при експлуатації транспортного засобу «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1, станом на момент вчинення дорожньо-транспортної пригоди застрахована в страховій компанії ПрАТ «СК «УНІКА», згідно полісу обов'язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АІ/ 7262153, терміном дії з 24.10.2014 року до 23.10.2015 року, із встановленням ліміту відповідальності за шкоду, заподіяну майну у розмірі 50 000,00 грн., моральної шкоди у розмірі 100 000,00 грн. та франшизою - 00,00 грн.

Відповідно до ч. 1 ст. 990 Цивільного кодексу України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката).

На виконання положень статей 34-37 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», 22.12.2015 року уповноважений представник потерпілої ОСОБА_3 звернувся до ПрАТ «СК «УНІКА» із заявою про виплату страхового відшкодування за наслідками дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась 21.07.2015 року за участю забезпеченого ПрАТ «СК «УНІКА» автомобіля «Рено», державний номерний знак НОМЕР_1.

Відповідно до пункту 22.1. статті 22 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров'ю, майну третьої особи.

Відповідно до п. 24.1 ст. 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв'язку з лікуванням потерпілого відшкодовуються обґрунтовані витрати, пов'язані з доставкою, розміщенням, утриманням, діагностикою, лікуванням, протезуванням та реабілітацією потерпілого у відповідному закладі охорони здоров'я, медичним піклуванням, лікуванням у домашніх умовах та придбанням лікарських засобів.

Листом ПрАТ «СК «УНІКА» № 00172853 від 18.03.2016 року повідомлено про прийняття страховиком рішення про виплату ОСОБА_3 страхового відшкодування (витрат на лікування) у розмірі 2 381,85 грн.

Відповідно до вимог ст. 60 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона зобов'язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.

Як визначено в статті 57 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.

Письмовими доказами є будь-які документи, акти, довідки, листування службового або особистого характеру або витяги з них, що містять відомості про обставини, які мають значення для справи. (ч.1 ст.64 Цивільного процесуального кодексу України)

Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги пояснення сторони позивача, заперечення сторони відповідача, керуючись нормами законодавства, діючими на час виникнення спірних правовідносин, суд дійшов висновку про відсутність підстав у задоволенні вимог позивача про стягнення з відповідача на її користь матеріальної шкоди, пов'язаної із витратами, понесеними позивачем на лікування, у розмірі 1 966,81 грн., оскільки позивачем реалізовано право на відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, шляхом звернення з відповідною заявою до страховика ПрАТ «СК «УНІКА», якою було прийнято рішення про виплату позивачу страхового відшкодування (витрат на лікування) у розмірі 2 381,85 грн., тому спір щодо суми такого відшкодування не підлягає вирішенню в межах даного провадження, ураховуючи, що оцінена позивачем сума матеріальної шкоди не перевищує ліміт відповідальності страховика та, відповідно, не зобов'язує до відшкодування її відповідачем як страхувальником при реалізації позивачем права вибору суб'єкта відшкодування - страховика.

В частині відшкодування з відповідача на користь позивача моральної шкоди, слід зазначити наступне.

Відповідно до вимог ст. 23 Цивільного кодексу України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, в тому числі, моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв'язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Відповідно до норм цивільного процесуального законодавства та роз'яснень, що містяться в п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», при вирішенні спорів про відшкодування моральної шкоди в судовому засіданні має бути з'ясовано, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань, втрат немайнового характеру, за яких обставин вони заподіянні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить.

Згідно методичних рекомендацій «Про відшкодування моральної шкоди», наданих Міністерством юстиції України листом від 13.05.2004 року № 35-13/797, моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. У будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

З урахуванням вимог позивача в частині стягнення на його користь з відповідача моральної шкоди, яка завдана позивачу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка відбулась з вини відповідача, та пов'язана з розладом здоров'я, нормального життя позивача, в порушенні її права на працю, суд дійшов висновку, що в розрізі даного спору відповідачем має бути відшкодовано на користь позивача моральна шкода, яку суд визначає в розмірі 12 000,00 грн.

Згідно з вимогами частин 1, 3 ст. 79 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов'язаних з розглядом справи. До витрат пов'язаних з розглядом справи, належать, зокрема й витрати на правову допомогу.

Частинами 1, 2 ст. 84 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом.

Відповідно до статті 1 Закону України від 20.12.2011 № 4191 -VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних справах, в яких така компенсація виплачується стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, іншою стороною, а в адміністративних справах - суб'єктом владних повноважень, не може перевищувати 40 відсотків встановленої законом мінімальної заробітної плати у місячному розмірі за годину участі особи, яка надавала правову допомогу, у судовому засіданні, під час вчинення окремих процесуальних дій поза судовим засіданням та під час ознайомлення з матеріалами справи в суді, що визначається у відповідному судовому рішенні.

У відповідності до ч. 1 ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати.

Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ в пунктах 47, 48 Постанови від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» роз'яснено, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013).

Витрати, пов'язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Порядок надання безоплатної правової допомоги у цивільних справах передбачений у розділі III Закону України від 02 червня 2011 року № 3460-VI «Про безоплатну правову допомогу», положення якого забезпечуватимуться поетапно, починаючи з 01 січня 2015 року.

При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК).

Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року № 4191-VI «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах».

Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 Цивільного процесуального кодексу України.

Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов'язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів).

Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.

Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат.

Як убачається з матеріалів справи, позивач просила стягнути витрати на правову допомогу в сумі 4 400,00грн.

До позовної зави долучено акт приймання-передачі наданих послуг (виконаних робіт) № 27-5/15к від 06.07.2016, також матеріали справи містять договір про надання правової допомоги позивачу ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5 та додаткова угода № 1 до цього договору від 09.12.2015р., квитанцію № 0.0.513362154.1 від 29.02.2016 року про сплату гонорару в сумі 4400,00грн., свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю НОМЕР_2 та Ордер серії КВ № 062784 від 09.12.2015 року на представлення інтересів ОСОБА_3 адвокатом ОСОБА_5

Виходячи з наведеного, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу, підтверджених документально, враховуючи, що представником позивача надані послуги згідно договору про надання правової допомоги, матеріали справи містять розрахунки таких витрат, акт приймання-передачі, оплата правової допомоги підтверджена документально, виходячи з розрахунку: за складання позовної заяви, направлення адвокатських запитів, надання консультації, ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, збір та підготовка необхідних документів, участь у судовому засіданні, суд приходить до висновку, що загальна кількість часу по наданню правової допомоги, яка підлягає відшкодуванню за рахунок позивача відповідно до вимог Закону, становить 7 годин, тому стягненню підлягає сума в розмірі 3 858,40 грн.

Відповідно до частини третьої ст. 212 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв'язок доказів у їх сукупності.

З врахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди підлягає до часткового задоволення.

В порядку ст. 88 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 551,21 грн.

Враховуючи наведене та керуючись ст.ст. 23, 982, 990, 1187 Цивільного кодексу України, ст.ст. 22, 24 Закону України «Про обов'язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», ст. 8 Закону України «Про страхування», Законом України «Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» від 01.03.2013 року № 4, п.5 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», Постановою Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17.10.2014 № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» , ст.ст. 10, 56, 58, 60, 61, 79, 84, 88, 208, 209, 212-215, 218, 294 Цивільного процесуального кодексу України, суд -

в и р і ш и в:

Позов ОСОБА_1 до ОСОБА_2, третя особа: Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «УНІКА», про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 моральну шкоду, завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в сумі 12 000,00 грн., витрати на правову допомогу в сумі 3 858,40 грн. та судовий збір у розмірі 551,21 грн., а всього на загальну суму 16 409 (шістнадцять тисяч чотириста дев'ять) гривень 61 копійку.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Апеляційна скарга на рішення суду може бути подана протягом десяти днів з дня його проголошення. Особи, які брали участь у справі, але не були присутні в судовому засіданні під час проголошення судового рішення, можуть подати апеляційну скаргу протягом десяти днів з дня отримання копії цього рішення.

С у д д я: