АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
_________________________________________________________________
Провадження № 22-ц/790/4150/16 Головуючий 1 інстанції Алфьорова Т.М.
Справа № 2033/2-768/11 Доповідач - Коровін С.Г.
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 червня 2016 року судова колегія судової палати у цивільних справах апеляційного суду Харківської області в складі:

головуючого - Коровіна С.Г.,

суддів - Коваленко І.П., Довгаль А.П.,

при секретарях - Личак А.А., Чабан А.В.,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року по справі за поданням державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бєляєва М.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві виїзду за межі України, -

В С Т А Н О В И Л А :

У травні 2016 року державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бєляєв М.В. звернувся до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України відносно ОСОБА_1

В обґрунтування він зазначив, що на виконанні Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції перебуває виконавче провадження ВП № 145882359 відкритого на підставі виконавчого листа № 2-768/11 виданого 09.09.2011 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 суму простроченого щомісячного платежу за сторонній догляд у розмірі 20045,25 грн., моральну шкоду та за придбання лікарських препаратів у розмірі 7609,27 грн., 3% річних у розмірі 5768,81 грн. Впродовж здійснення виконавчого провадження боржник в добровільному порядку рішення суду не виконав, перевірявся майновий стан боржника , майно не виявлено, тому є підстави для обмеження його у праві виїзді за межі України відповідно до ст. 377-1 ЦПК України, Закону України «Про виконавче провадження», Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів».

Державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції ОСОБА_4 в судовому засідання підтримав подання і дав пояснення про обставини викладені вище.

Ухвалою Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року подання державного виконавця Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції Бєляєва М.В. про тимчасове обмеження ОСОБА_1 у праві на виїзд за межі України задоволено.

Тимчасово обмежено ОСОБА_1, ІНФОРМАЦІЯ_1 (ІПН НОМЕР_1 ), зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 у праві виїзду за межі України до погашення заборгованості за виконавчим листом № 2-768/11, виданого 09.09.2011 р. Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_5 заборгованості.

Копію ухвали направлено до виконання Фрунзенському відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції.

Не погодившись з рішенням суду першої інстанції ОСОБА_1 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року скасувати.

В обґрунтування скарги апелянт зазначає, що він не був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Також зазначає, що посилання державного виконавця на те, що він не проживає за адресою реєстрації не відповідає дійсності.

Колегія суддів, вислухавши суддю - доповідача, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ч.1 ст.337-1 ЦПК країни питання про тимчасове обмеження боржника - фізичної особи або керівника боржника - фізичної особи у праві виїзду за межі України при виконанні судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) вирішується судом за місцезнаходженням органу державної виконавчої служби за поданням державного виконавця, погодженим з начальником відділу державної виконавчої служби.

З матеріалів справи вбачається, що на примусовому виконанні у Фрунзенському відділі державної виконавчої служби міста перебуває виконавче провадження ВП №45882359 яке відкрито на підставі виконавчого листа №2-768/11 виданого 09.09.2011 року Фрунзенським районним судом м. Харкова про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 Рішенням Фрунзенського районного суду м. Харкова від 21 квітня 2011 року встановлено, що сума простроченого щомісячного платежу за сторонній догляд складає 20045,25 грн., моральна шкода та витрати на придбання ліків складає 7609,27 грн., 3% річних визначено у розмірі 5768,81 грн.

Встановлено, що виконавче провадження за виконавчим документом останній раз надійшло до державного виконавця Фрунзенського ВДВС Харківського міського управління юстиції 02.12.2014 року, та було відкрито 03.12.2014 року. Державним виконавцем було встановлено строк на добровільне виконання - 7 днів. Копії постанов про відкриття виконавчого провадження були направлені сторонам виконавчого провадження, боржник отримав зазначену постанову, що підтверджується повідомленням.

Встановлено, що на протязі тривалого часу боржник ОСОБА_1 будь-яких дій щодо добровільного виконання рішення суду про відшкодування шкоди ОСОБА_3 не здійснював.

Судом першої інстанції встановлено, що ОСОБА_1 в добровільному порядку рішення суду не виконує, а в засіданні апеляційного суду взагалі заявив, що нічого громадянці ОСОБА_3 не винен, за все розрахувався раніше.

З матеріалів справи вбачається, що у зв'язку з тим, що боржник не виконує в добровільному порядку своїх зобов'язань, заборгованість не погашена, державним виконавцем на адресу боржника неодноразово направлялися виклики, які останнім було проігноровано.

Державним виконавцем провірявся майновий стан боржника, про що свідчать відповідні довідки, які підтверджують відсутність майна та доходів, а саме: з Державної податкової служби України; Пенсійного фонду України; з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно витягу з БД «AMT» за боржником на праві власності автотранспортні засоби не зареєстровані.

16.03.2016 старшим державним виконавцем здійснено вихід за адресою боржника, а саме: АДРЕСА_1, де було встановлено, що боржник за даною адресою постійно не мешкає, майна належне боржнику підлягаючого опису та арешту не виявлено, про що складено відповідний акт.

Отже, встановлено, що боржник навмисно не виконує рішення суду, що набрало законної сили та ухиляється від його виконання.

При цьому слід також врахувати наступне. Перше стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 в рахунок відшкодування шкоди було здійснено вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 22 серпня 2003 року. Зазначеним вироком ОСОБА_1 було визнано винним у скоєнні злочину по ст. 286 КК України, і призначено покарання у вигляді 5 років позбавлення волі із застосуванням ст.75 КК України. Крім того відносно засудженого було застосовано амністію. Стягнуто з засудженого ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 щомісячно по 82 грн. 50 коп. за втрату працездатності, а також витрати на лікування - 2609 грн. 50 коп. та 5000 грн. моральної шкоди.

Як встановлено, що на підставі виконавчі документи по справі №1-66/2003 зазначені суми з ОСОБА_1 стягнуті не були. Виконавчі документи щодо стягнення цих сум надійшли до Фрунзенського ВДВС ХМУЮ в черні 2007 року, було відкрито виконавче провадження. У 2007, 2008 році державним виконавцем неодноразово здійснювалися заходи щодо стягнення цих сум. Боржника неодноразово викликали на прийом до державного виконавця, але на виклики він не з'являвся. Оскільки державним виконавцем було встановлено, що ОСОБА_1 не працює, проживає у гуртожитку разом із дружиною та дітьми і майна, яке підлягає опису та арешту у нього немає.

З 2009 року з метою перевірки майнового стану боржника державним виконавцем в присутності помічника прокурора Фрунзенського району та дільничного інспектора Фрунзенського РО ХГУУМВССУ в Харківській області здійснювалися заходи щодо перевірки майнового стану боржника шляхом виходу за адресою АДРЕСА_1, але боржника дома не було. Державним виконавцем складалися відповідні акти. 24.04.2009 року на прийомі у державного виконавця Іскандеров О.Г. надав технічний паспорт на автомобіль ВАЗ 2106, але інформацію про його місцезнаходження надати відмовився. За повідомленням управляння УДАІ УМВС у Харківській області від 29.04.2009 року зазначений транспортний засіб на території Харкова та Харківської області не зареєстрований.

Під час проведення виконавчих дій згідно з актом опису й арешту майна серія АА № 776220 від 23.03.2009 року було накладено арешт на майно боржника, а саме: чайник електричний, телевізор, праску електричну, магнітофон, мобільний телефон, шафу для білизни. Призначено експерта для оцінки вартості зазначеного майна.

Згідно повідомлень Приватного підприємства «НИВА-В.Ш.» від 03.08 2010 року, 20.08.2010 року, 21.10.2010 року описане та передане для реалізації майно боржника не було реалізовано з торгів у зв'язку із відсутністю попиту.

Державним виконавцем було встановлено, що транспортний засіб, який належав боржнику він вивіз на територію Російської Федерації.

Відповідно до ст. 33 Конституції України кожному, хто на законних підставах перебуває на території України, гарантується свобода пересування, вільний вибір місця проживання, право вільно залишати територію України за винятком обмежень, які встановлюються законом.

Положенням статті 6 Закону України «Про порядок виїзду з України та в'їзд з Україну громадян України» встановлено, що громадянинові України, який має паспорт може бути тимчасово відмовлено у видачі паспорта або громадянинові України, який має паспорт, може бути тимчасово відмовлено у виїзді за кордон, зокрема, у випадках, якщо діють неврегульовані аліменти, договірні чи інші невиконані зобовязання - до виконання зобовязань або розвязання спору за погодженням сторін у передбачених законом випадках, або забезпечення зобовязань заставою, якщо інше не передбачене міжнародним договором України, або він ухиляється від виконання зобов'язань, покладених на нього судовим рішенням, - до виконання зобов'язань.

На виконання пункту 2 Указу Президента України «Про додаткові заходи щодо підвищення ефективності виконання рішень судів» від 24.03.08 №261/2008 стосовно врегулювання порядку виїзду за кордон осіб, які мають невиконані зобовязання, та на виконання спільного листа Міністерства юстиції України та Адміністрації Державної прикордонної служби України від 27.05.08 №25-32/463, №25-5347, в якому зазначено, що наявність в особи невиконаних зобовязань, покладених на неї судовим рішенням, є підставою для обмеження її у праві виїзду за межі України, причому питання щодо такого обмеження вирішується судом.

Пунктом 8 статті 19 Закону України «Про Державну прикордонну службу України» встановлено, що на Державну прикордонну службу відповідно до визначених законом завдань покладається, зокрема, запобігання та недопущення в'їзду в України або виїзду з України осіб, яким згідно із законодавством не дозволяється в'їзд в України або яких тимчасово обмежено у праві виїзду з України, у тому числі з дорученням правоохоронних органів.

Отже, наявність у особи невиконаних зобов'язань, покладених на нього рішенням суду, є доведеною. Боржник тривалий час ухиляється від виконання жодним чином судового рішення про відшкодування шкоди. Боржник не є непрацездатним і не бажає працевлаштовуватися. Зазначені обставини є підставою для обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Відповідно до ст. 5 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець зобов'язаний вжити заходів примусового виконання рішень.

Відповідно до п. 18 ч.3 ст.11 Закону України "Про виконавче провадження" державний виконавець у процесі здійснення виконавчого провадження має право у разі ухилення боржника від виконання зобов'язань, покладених на нього рішенням, звертатися до суду за встановленням тимчасового обмеження у праві виїзду боржника-фізичної особи або керівника боржника-юридичної особи за межі України - до виконання зобов'язання за рішенням.

Із матеріалів справи вбачається, що на виконанні у відділі державної виконавчої служби на виконанні перебуває виконавчий лист №2-768/11 виданий 09.09.2011 року. Раніше на виконанні у виконавчій службі перебував виконавчий лист №1-66 від 03.03.2004 року. Ці виконавчі листи пов'язані із стягненням з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків та моральної шкоди завданої злочином у 2001 році. Боржник з часу ухвалення вироку суду - 22 серпня 2003 року знав про стягнення з нього цих сум, але жодним чином не намагався відшкодовувати завдану шкоду.

Звертаючись до суду з поданням про тимчасове обмеження у праві виїзду за межі України, державний виконавець Фрунзенського відділу державної виконавчої служби Харківського міського управління юстиції, відповідно до вимог ст.60 ЦПК України надав достатньо доказів ухилення ОСОБА_1 від виконання рішення суду, оскільки, ухилення від виконання рішення суду є будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) боржника, спрямовані на невиконання цього обов'язку у виконавчому провадженні, коли виконати цей обов'язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об'єктивні обставини.

Встановлено, що державні виконавці на протязі значного часу у різні способи намагалися виконати будь-яким чином судове рішення, але боржник працевлаштовуватися не мав наміру, виконавцем здійснені усі передбачені законом дії щодо виконання судового рішення та впливу на боржника щодо відшкодування заподіяної шкоди.

Таким чином суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку, що боржник свідомо вчиняє будь-які дії, спрямовані на невиконання рішення суду. Крім того в апеляційному суді він неодноразово наголошував, що ніякої заборгованості перед ОСОБА_3 у нього немає і нічого їй відшкодовувати він не зобов'язаний і не буде.

Відповідно до діючого законодавства право державного виконавця на звернення з поданням до суду про тимчасове обмеження права виїзду за межі України виникає винятково у випадку доведення фактів умисного ухилення боржника від виконання покладених на нього рішенням суду зобов'язань.

Вирішуючи питання про задоволення подання, суд дійшов обґрунтованого висновку про умисне ухилення боржника від виконання судового рішення на протязі тривалого часу. Суд обґрунтовано постановив ухвалу про тимчасове обмеження боржника у праві виїзду за межі України.

Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.

За таких обставин колегія судів вважає, що ухвала суду законна і обґрунтована, постановлена з дотриманням вимог процесуального права і підстав для її скасування не вбачається.

Керуючись ст.303, 304, 307, 312, 313, 314, 315, 317, 319 ЦПК України колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 відхилити.

Ухвалу Фрунзенського районного суду м. Харкова від 13 травня 2016 року залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення, але може бути оскаржена безпосередньо до Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ протягом двадцяти днів.

Головуючий -

Судді -